Справа № 154/5212/25  Провадження №11-кп/802/346/26 	Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1 	
  	Доповідач :                 ОСОБА_2 	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судових засідання - ОСОБА_5 ,
прокурора – ОСОБА_6 ,
обвинуваченого – ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Волинської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Володимирського міського суду Волинської області від 02 лютого 2026 року, яким 
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нововолинськ, Волинська область, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого,- 
визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання:
-  за ч.1 ст.358 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 2 роки;
-  за ч.4 ст.358 КК України – у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_9 остаточне покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 роки.
На підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України покладено на ОСОБА_9 наступні обов`язки: 
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Строк покарання у виді пробаційного нагляду визначено рахувати з дня постановки ОСОБА_9 на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Вироком вирішено питання щодо процесуальних витрат, арешту майна та речових доказів, 
В С Т А Н О В И В
Згідно із вироком суду, ОСОБА_9 визнано винуватим за те, що він, 03 жовтня 2023 року отримав пенсійне посвідчення серія НОМЕР_1 , в якому вказано вид пенсії «2 гр. ОСОБА_10 ». В подальшому, на початку листопада 2025 року, точну дату не встановлено, ОСОБА_9 , за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , маючи єдиний злочинний умисел, направлений на підроблення офіційного документа, що відповідно до ст. 38 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» дає право першочергового перетину державного кордону України, а саме пенсійного посвідчення, яке є офіційним документом відповідно до Постанови правління Пенсійного фонду України № 26-1 від 03 листопада 2017 року «Про порядок оформлення, виготовлення та видачі документів, що підтверджують призначення особі пенсії», усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, вніс зміни в графу «Вид пенсії», а саме: в друкований текст «2гр. ЗАГАЛЬНЕ ЗАХВОРЮВАННЯ» на «1гр. ЗАГАЛЬНЕ ЗАХВОРЮВАННЯ» шляхом часткового механічного видалення елементів первинної цифри «2» з подальшим наклеюванням у вказаній локації на поверхню бланка фрагменту іншого документу з наявною цифрою «1», таким чином умисно підробив офіційний документ – пенсійне посвідчення серія НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_9 , з метою його використання в подальшому під час перетину Державного кордону України.
Крім цього, 19 листопада 2025 року о 19 год 30 хв, ОСОБА_9 , під час проходження прикордонного контролю, перебуваючи в пункті пропуску для міжнародного автомобільного сполучення «Устилуг» Волинської митниці Держмитслужби, що за адресою: вулиця Левінцова, 60, м. Устилуг, Володимирського району, Волинської області, усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер власних дій та керуючи ними, діючи умисно, з метою першочергового перетину державного кордону України, право на яке мають особи з інвалідністю першої групи, надав працівникам Державної прикордонної служби України завідомо підроблений документ, а саме підроблене пенсійне посвідчення серія НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_9 , чим використав завідомо підроблений документ.
У поданій апеляційній скарзі, прокурор, не оспорюючи фактичні обставини та кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає оскаржуваний вирок незаконним у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. Апелянт зазначає, що ч. 2 ст. 59-1 КК України визначено, що суд безальтернативно покладає на засудженого до пробаційного нагляду визначені обов`язки, відтак призначення покарання у виді пробаційного нагляду не може існувати без їх встановлення. При цьому посилається на правові позиції викладені в ухвалі та постанові ВС. З наведених відстав просить вирок скасувати, призначити ОСОБА_9 покарання за ч. 1 ст. 358 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 2 роки, та покладенням обов`язків передбачені ч. 2 ст. 59-1 КК України, також за ч. 3 ст. 358 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік, а на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, у виді пробаційного нагляду на строк 2 роки, та покладенням обов`язків передбачені ч. 2 ст. 59-1 КК України. 
Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу, з підстав викладених у ній, думку обвинуваченого, який заперечив відносно задоволення скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів доходить такого висновку.
У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Судом першої інстанції матеріали кримінального провадження, за згодою учасників судового провадження, розглянуто в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. При цьому з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин та добровільність їх позиції.
Беручи до уваги вимоги ч. 2 ст. 394 та ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційний суд не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися і докази, які судом, згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджувалися.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновок суду про винуватість ОСОБА_9 та на кваліфікацію його дій, не виявлено.
За встановлених судом фактичних обставин, кваліфікація дій ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України, є вірною.
Разом з тим, на переконання колегії суддів апеляційного суду, доводи апеляційної скарги прокурора, заслуговують на увагу з огляду на таке.
Відповідно до ст. 59-1 КК України покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.
Разом з тим, ч. 2 зазначеної статті визначено, що суд покладає на засудженого до пробаційного нагляду такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Також ч. 3 ст. 59-1 КК України зазначено, що суд може покласти на засудженого до пробаційного нагляду обов`язки: використовувати електронний засіб контролю і нагляду та проживати за вказаною у рішенні суду адресою; дотримуватися встановлених судом вимог щодо вчинення певних дій, обмеження спілкування, пересування та проведення дозвілля; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу); виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою; пройти курс лікування від наркотичної, алкогольної залежності, розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин або захворювання, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб.
Відтак, у разі призначення покарання у виді пробаційного нагляду особа зобов`язана виконувати обов`язки, передбачені п. п. 1-3 ч. 2 ст. 59-1 КК України та додаткові, які визначені п. п. 1-5 ч. 3 ст. 59-1 КК України. 
Тобто, призначення покарання у виді пробаційного нагляду не може існувати без установлення відповідних обов`язків.
Дана позиція повністю узгоджується з правовими висновками викладеними в ухвалі ВС від 03 березня 2025 року у справі № 182/5470/24 та постанові ВС від 19 січня 2026 року у справі №947/27041/24. Зокрема, за приписами ч. 4 ст. 70 КК України, суд визнав правильним призначення остаточного покарання спочатку призначити покарання за вчинення кримінального правопорушення у виді пробаційного нагляду згідно санкції інкримінованої статті, що включає також покладення обов`язків визначених у п. п. 1-3 ст. 59-1 КК України.
Відтак зазначене є істотним порушенням кримінально процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, що є безумовною підставою для його скасування в силу положень ст.ст. 412, 420 КПК України. 
З огляду на викладене, апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити, оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання - скасувати.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу заступника керівника Волинської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Володимирського міського суду Волинської області від 02 лютого 2026 року стосовно ОСОБА_9 , в частині призначеного покарання за ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України - скасувати.
Призначити ОСОБА_9 покарання за ч. 1 ст. 358 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки.
Відповідно до ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_9 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Призначити ОСОБА_9 покарання за ч.4 ст.358 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.
Відповідно до ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_9 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_9 призначити покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки. 
Відповідно до ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_9 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В решті вирок суду залишити без зміни.
Касаційна скарга на вирок може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Головуючий

Судді: