Справа № 182/882/26
Провадження № 3/0182/486/2026 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.06.2026 м. Нікополь
Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської обл. Клименко І.В.,
розглянувши у м. Нікополь адміністративний матеріал, який надійшов від ВРПП Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 , мешкає у АДРЕСА_1 , 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, 
за участю особи, яка притягається
до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , 

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 580187 від 31.01.2026 водій ОСОБА_1 31.01.2026 о 18-26 год. у м. Нікополі Дніпропетровської області по вул. Електрометалургів біля буд. № 220 керував транспортним засобом – автомобілем «Москвич 412» д.н.з НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану сп`яніння зі згоди водія проведений за допомогою технічного засобу приладу Alkotest Drager-6810, проба позитивна, тест показав 1.24 промілє. Даними діями водій ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення не визнав, з обставинами, викладеними у протоколі, не погодився, а тому просив адміністративну справу закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Захисник ОСОБА_1 – адвокат Зіненко Я.І. в судове засідання на 17.06.2026 не з`явився, але просив адміністративну справу відносно свого підзахисного закрити, про що надав відповідне письмове клопотання. Вказує, що справа про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю оскільки, працівником поліції були допущені грубі порушення порядку та інструкції щодо встановлення факту алкогольного сп`яніння, що в подальшому призвело до порушення законодавства при складанні з цього приводу протоколу. Захисник звертає увагу, що як у своїх письмових поясненнях, так і безпосередньо під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 вказав про свою незгоду з результатом тесту «Драгер» та неодноразово зазначав про готовність пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я. Але, незважаючи на чітко висловлену позицію ОСОБА_1 щодо бажання пройти огляд у медичному закладі, працівники поліції проігнорували як його усні, так і письмові пояснення. На відеозаписі працівники поліції мотивують свою відмову доставити ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я тим, що у закладі охорони здоров`я проводиться такий самий огляд приладом «Драгер», як і той, що пропонувався працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу, а до того ж ними вже складається протокол про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Зазначені дії працівника поліції вплинули на реалізацію ОСОБА_1 свого права на проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я та свідчать про неналежне роз`яснення порядку проведення такого огляду і його правових наслідків. Тож, у діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого співробітниками поліції адміністративного правопорушення.
Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи, суддя виходить з наступного. 
Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Так, відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими доказами.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм поза розумним сумнівом. Таке доказування може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. 
Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Так, порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, проведення огляду на стан сп`яніння, регламентовано ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858 (далі - Інструкція №1452/735), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року (далі - Порядок №1103). 
Зокрема, відповідно до положень частин 2 - 6 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я .
Як вбачається з матеріалів справи, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 580187 від 31.01.2026 зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем «Москвич 412» д.н.з НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану сп`яніння проведений приладом Alkotest Drager-6810, результат огляду 1.24 промілє, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Протокол складений за керування водієм транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Також суддею було досліджено відеозапис, з якого встановлено, що ОСОБА_1 під час спілкування з працівником патрульної висловлював про бажання пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння саме в медичному закладі, неодноразово наголошував про готовність їхати до лікарні, однак до закладу охорони здоров`я його доставлено не було. Окрім того, у своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 власноруч зазначив, що з результатом Драгеру не згоден, просить доставити до лікарні для виявлення стану сп`яніння. Тож, на думку судді в даному випадку працівниками поліції вимоги інструкції виконано не було, бо працівники поліції мали забезпечити та доставити водія до найближчого закладу охорони здоров`я для проходження медичного огляду на стан сп`яніння. Проте наявні докази свідчать про здійснення працівниками поліції дій, які суперечать Інструкції та ст. 266 КУпАП.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення, який передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Вимогами ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського і проведений огляд з порушенням вимог цієї статті вважається недійсним.
Всупереч зазначеним вимогам порядку проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейський без законних на те підстав, незважаючи на повідомлення ОСОБА_1 поліцейському про незгоду з результатом приладу «Драгер» та про своє бажання пройти такий огляд у лікарні, але не забезпечив проведення медичного огляду в закладі охорони здоров`я.
Наведені факти свідчать про порушення поліцейським встановленого законом порядку огляду на стан сп`яніння, який викликає сумніви щодо об`єктивності дій уповноваженої посадової особи під час складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.
Тому суддя вважає, що додані до матеріалів справи письмові докази не можуть вважатися належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не зобов`язана доводити свою невинуватість.
Оскільки обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складення протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП, тому суддя приходить до висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а, відтак і відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Тому вважаю за необхідне провадження по справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Керуючись ст. 221, 283, ч. 1 ст. 130, п. 1 ст. 247 КУпАП,   

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення. 
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення і набирає чинності після закінчення строку на оскарження. 

Суддя:	  	І. В. Клименко