Справа № 304/695/26 Провадження № 3/304/359/2026	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

  	18 травня 2026 року 	м. Перечин	

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Ганько І.І., розглянувши матеріали, які надійшли з НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Порошково Перечинського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, громадянина України, 

за ч. 2 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

У С Т А Н О В И В:

з протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 002245Е від 12 березня 2026 року видно, що того ж дня о 15.25 год ОСОБА_1 був виявлений та затриманий на околиці населеного пункту Раково Ужгородського району Закарпатської області в межах контрольованого прикордонного району прикордонним нарядом «Контрольний пост» на відстані 8 000 м до державного кордону на напрямку 201 прикордонного знаку за спробу незаконного перетину державного кордону з України у Словацьку Республіку поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України у пішому порядку, чим порушив вимоги ст. 9, 12 Закону України «Про Державний кордон України» від 04 листопада 1991 року, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП. 
Зазначені дії ОСОБА_1 інспектором ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП як ті самі дії (перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади), вчинені групою осіб.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду повідомлявся належним чином шляхом надіслання повідомлення у додаток «Viber» на зазначений ним у відповідній заяві номер телефону. Однак до суду з`явилася мати – ОСОБА_3 , яка пояснила, що її син хворіє з дитячого віку та страждає розладами психіки, наразі встановлений діагноз епілепсія, а відтак він міг знаходитися будь-де, при цьому не розуміючи і не усвідомлюючи якихось заборон, а тим більше без будь-якого умислу на перетин державного кордону чи порушення встановлених законом правил. З приводу наведених обставин надала суду копії медичних документів. 
Вивчивши письмові матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя прийшов до такого висновку.
Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Частиною 2 статті 204-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема за спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, вчинене групою осіб.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.
Як вбачається з матеріалів справи, уповноваженою посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, зібрано наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 002245Е від 12 березня 2026 року, протокол про адміністративне затримання від 12 березня 2026 року (з місцем складання н. п. Новоселиця), протокол особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 12 березня 2026 року, рапорт інспектора Ю.Шеремета від 12 березня 2026 року та Схема затримання громадянина України.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 002245Е від 12 березня 2026 року, того ж дня о 15.25 год ОСОБА_1 був виявлений та затриманий на околиці населеного пункту Раково Ужгородського району Закарпатської області в межах контрольованого прикордонного району прикордонним нарядом «Контрольний пост» на відстані 8 000 м до державного кордону на напрямку 201 прикордонного знаку за спробу незаконного перетину державного кордону з України у Словацьку Республіку поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України у пішому порядку. Своїми діями ОСОБА_1 порушив ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України», тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.
Аналогічні відомості містить протокол про адміністративне затримання від 12 березня 2026 року.
З протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 12 березня 2026 року вбачається, що у громадянина ОСОБА_1 нічого не вилучалося. 
Дослідивши вказані докази, суддя вважає, що такі не доводять поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, яке ставиться йому у провину, оскільки не вказують на наявність у його діях прямого умислу на незаконний перетин Державного кордону України у складі групи осіб.
Так, протокол про адміністративне правопорушення, протокол про адміністративне затримання доводять виключно факт перебування ОСОБА_1 на відстані 8 000 м до лінії державного кордону України.
Разом з цим, в матеріалах справи відсутні будь-які пояснення як самого ОСОБА_1 , так і будь-яких інших осіб, які б могли підтвердити факт того, що вони вчинили спробу незаконного перетину державного кордону у складі групи осіб. Навпаки, при кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, навіть сформульована інспектором ОСОБА_4 у протоколі фабула (суть учиненого правопорушення) не містить формулювання складу такого правопорушення, що відповідала б диспозиції вказаної частини статті 204-1 КУпАП. 
Крім цього суддя враховує, що під час особистого огляду речей у громадянина ОСОБА_1 не було вилучено нічого, будь-яких речей чи документів, які б могли однозначно вказувати на наявність у нього наміру незаконно перетнути державний кордон.
Виходячи з вищезазначеного, суддя прийшов до висновку, що органом, який склав протокол про адміністративне правопорушення, не надано жодних беззаперечних та достатніх доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, передбачених ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, та яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні цього правопорушення, за умови невідповідності викладеної у фабулі протоколу суті правопорушення диспозиції частини статті, за якою кваліфіковано дії ОСОБА_1 .
В якості підтвердження відсутності у ОСОБА_1 наміру на незаконний перетин державного кордону вказує також і його стан здоров`я, відомості про який долучено до матеріалів справи його матір`ю, що свідчать про періодичне перебування ОСОБА_1 на лікуванні, зокрема й наразі у КНП «ОЗНПД м. Берегова» з діагнозом F02.8, G40.90.
За таких обставин, суддя прийшов до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, не була доведена відповідно до критерію «поза розумним сумнівом», а тому провадження у справі слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
З врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.
Частиною 1 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 463/1352/16-а (провадження № К/9901/21241/18) у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 цього Кодексу провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 7, 9, 247, 277, 278-280, 283-285 КУпАП, суддя, 

П О С Т А Н О В И В:

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП – закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження. 
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення. 

  	Суддя:	Ганько І. І.