Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 червня 2026 р. № 520/33633/23
Харківський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Волошина Д.А.,
за участю секретаря судового засідання - Яворської А.В.,
представника позивача - Вінніченка В.А.,
представника позивача - Нічника О.О.
представника відповідача - Головаша П.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія" до Головного управління ДПС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень
УСТАНОВИВ:
Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Мрія" звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення № 00252920705 від 16.08.2023 форми В4, яким Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю "Мрія" зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 11645847,00 грн, та податкове повідомлення-рішення № 00252980705 від 16.08.2023 форми ПС, яким нараховано штраф у розмірі 1 020,00 грн за ненадання документів.
В обґрунтування позову вказано, що Головним управління ДПС у Харківській області у період з 26.06.2023 по 14.07.2023 проводилася документальна позапланова виїзна перевірка СТОВ «Мрія» з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за квітень 2023 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі, заявленого до бюджетного відшкодування з бюджету. За результатами проведення перевірки контролюючим органом складено акт від 19.07.2023 № 22021/20-40-07-05-03/30378024, відповідно до висновків якого встановлено порушення платником податків: 1) п. 44.1, 44.6 ст. 44, п. 198.1, 198.2, 198.3 ст. 198, п. 200.1 ст.200 Податкового кодексу України, в частині завищення від`ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, за квітень 2023 року на суму 11 645 847 грн; 2) п. 44.5 ст.44, п.121.1 ст.121, в частині ненадання платником податку контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю. На підставі зазначеного акту прийнято податкові повідомлення-рішення від 16.08.2023 №00252920705, № 00252980705. Позивач вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню. На думку позивача, контролюючим органом в акті перевірки не висловлено зауважень щодо коректності розрахунків. А накладення штрафу за ненадання документів, пов`язаних з предметом перевірки, є наслідком формального підходу відповідача до розгляду скарг, яким не враховано фактичних обставин справи та факту надання платником податків затребуваних документів у повному обсязі. Отже накладене стягнення підлягає скасуванню. 
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20.11.2025 касаційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія» задоволено. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.03.2024 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 06.03.2025 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалою судді від 08.12.2025 прийнято до розгляду адміністративну справу за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія" до Головного управління ДПС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання копії ухвали подати до суду відзив на адміністративний позов. Призначено підготовче засідання на 29.12.2025 об 11:00 год.
Відповідачем подано відзив на позовну заяву, та, в подальшому, додаткові пояснення, згідно яких зазначив про законність та обґрунтованість ухвалення оскаржуваних податкових повідомлень - рішень. Так, одним з основних чинників виникнення від`ємного значення з ПДВ за квітень 2023 року є ПДВ попередніх періодів (значення рядка 16.1 «Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду», яке сформовано з рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду тобто за березень 2023року) в сумі 34 911 200 грн., що становить 90,67 % від загального обсягу податкового кредиту в квітні 2023 року. Різниця між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту звітного (податкового) періоду, розрахована відповідно до п. 200.1 ст. 200 Кодексу (значення рядка 16.1 «Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду», яке сформовано з рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду декларації за квітень 2023 року), за даними перевірки первинних документів, згідно даних податкового та бухгалтерського обліку, податкових накладних зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних та відображених до Додатку 1 до Декларації з ПДВ «Відомості про суми податку на додану вартість, зазначені у податкових накладних/розрахунках коригування до податкових накладних, не зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, та про податковий кредит з урахуванням його коригування (Д1) за відповідні періоди має наступне від`ємне значення -23 265 353 грн. Таким чином, відхилення склало 11 645 847 грн. За результатами перевірки встановлено відсутність зареєстрованих податкових накладних на загальну суму 11 645 847 грн. за відповідні періоди, що є порушенням п. 44.1, п. 44.6 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу. 
Позивачем подано відповідь на відзив, в якій зазначив, що з метою підтвердження правомірності дій при заповненні Додатку 2 до податкової декларації з податку на додану вартість, він звертався до Державної податкової служби для отримання індивідуальної податкової консультації. При заповненні декларації з ПДВ дотримувався чіткої методології формування від`ємного значення ПДВ. Зазначив, що у зв`язку з переходом на інший метод розрахунку від`ємного значення, у перехідний період, під час заповнення Додатку 2 вирішив відображати періоди формування від`ємного значення починаючи з жовтня 2022 року, з наступного місяця, коли відбувся перехід на інший метод.
Відповідачем надано до суду заперечення, в яких він зазначив, що не заперечує обраним методам розрахунку, але який би метод не був обраний позивачем, його застосування не може суперечити прямим нормам ПК України, зокрема, в даному випадку – статті ст.200 п. 200.1 ПК України, згідно якого «Від`ємне значення (ВЗ) розраховується за правилами як різниця між сумою податкового зобов`язання (ПЗ) звітного (податкового) періоду і сумою податкового кредиту (ПК) такого звітного (податкового) періоду». Також відповідач звернув увагу на необхідність дотримання вимог п.85.2 статті 85 Податкового кодексу України, який зобов`язує платника податків після початку перевірки надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Натомість позивачем у ході перевірки не надано контролюючому органу первинних документів, які б підтвердили правильність формування позивачем від`ємного значення.
Ухвалою від 29.12.2025 відкладено підготовче засідання по справі за клопотанням представника позивача про відкладення розгляду справи. Наступне судове засідання призначено на 20.01.2026 об 11:00 год.
Протокольною ухвалою від 20.01.2026 суд ухвалив вважати за неможливе проводити судове засідання у справі № 520/33633/23 та направити справу до Верховного Суду.
Ухвалою від 18.03.2026 продовжено розгляд адміністративної справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 31.03.2026 о 10:30.
31.03.2026, у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги на території м.Харкова о 9.35, яка тривала станом на 10:55, судове засідання, призначене на 31.03.2026, перенесено на 14.04.2026 об 11:30.
14.04.2026, у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги на території м.Харкова о 10.03, яка тривала станом на 11:51, судове засідання, призначене на 14.04.2026, перенесено на 21.04.2026 о 12:00.
Протокольною ухвалою від 21.04.2026, суд повторно зобов`язав представника відповідача надати відповідні документи протягом десяти днів, та оголосив перерву в судовому засіданні, продовживши строк підготовчого судового засідання на тридцять календарних днів. Наступне судове засідання призначено на 12.05.2026 об 11:30.
Ухвалою від 12.05.2026 закрито підготовче провадження у справі. Призначено розгляд справи по суті на 03.06.2026 о 12:00. У судове засідання, призначене на 03.06.2026 о 12:00, прибули представники позивача та відповідача. 
Представники позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні.
Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, встановив наступне.
Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Мрія", податковий номер 30378024, зареєстровано в Красноградській районній державній адміністрації № 14631200000000058 від 25.01.2000, місце знаходження підприємства: Харківська область, Красноградський район, с. Петрівка, перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Харківській області (Красноградський район).
Головним управлінням ДПС у Харківській області, на підставі наказу від 16.06.2023 №2526-п, проведено документальну позапланову виїзну перевірку СТОВ "Мрія", за результатами якої складено акт від 19.07.2023 №22021/20-40-07-05-03/30378024 щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за квітень 2023 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету. Зокрема, контролюючим органом встановлено порушення суб`єктом підприємницької діяльності пунктів 44.1, 44.6 статті 44, пунктів 198.1, 198.2, статті 198, пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України, щодо завищення суми від`ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за квітень 2023 року на суму 11 645 847 грн., а також пункту 44.5 статті 44, пункту 121.1 статті 121 Податкового кодексу України, в частині ненадання платником податків оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копії при здійснені податкового контролю в повному обсязі.
Не погодившись із висновками, викладеними в акті перевірки, СТОВ "Мрія" 31.07.2023 скерувало на адресу податкового органу заперечення на акт перевірки. До заперечення позивачем долучено копії декларацій податку на додану вартість з додатками за період з вересня 2022 по квітень 2023 року, запиту ГУ ДФС у Харківській області від 04.07.2023 про надання документів, відповіді СТОВ "Мрія" на запит податкового органу.
Листом від 18.08.2023 № №2390/ж12//20-40-07-02-10 відповідач повідомив, що за результатами розгляду наданих заперечень, висновки акту перевірки від 19.07.2023 №22021/20-40-07-05-03/30378024, вважаються підтвердженими.
Отже на підставі висновків акту перевірки, ГУ ДФС у Харківській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 16.08.2023:
- форми «В4» № 00252920705 щодо зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість у сумі 11 645 847 грн.;
- форми «ПС» №00252980705 щодо застосування штрафних санкцій у сумі 1 020 грн. за ненадання документів
СТОВ "Мрія" використано процедуру адміністративного оскарження ухвалених податкових повідомлень-рішень шляхом подання скарги до Державної податкової служби України. 
За результатами розгляду зазначеної скарги, рішенням Державної податкової служби України від 13.10.2023 №30664/6/99-00-06-01-02-06 податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення.
Відтак, не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки та збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Статтею 92 Конституції України визначено, що виключно законами України встановлюються, зокрема, система оподаткування, податки і збори.
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (пункт 1.1. статті 1 ПК України).
Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно з п.п.14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг.
Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг (пункт 198.2 статті 198 ПК України).
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (пункт 198.3 статті 198 ПК України).
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (пункт 198.6 статті 198 ПК України).
У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Згідно з п. 201.7 ст. 201 ПК України, податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому ст. 183 цього Кодексу (п. 201.8 ст. 201 ПК України).
Згідно з п. 200.1 ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Пунктом 200.4 статті 200 ПК України встановлено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Як визначено п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні врегульовані положеннями Законом України від 16.07.1999 №996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996-ХІV).
Первинним, згідно з приписами статті 1 Закону №996-ХІV, є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо її закінчення.
В силу вимог статті 9 Закону №996-ХІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Отже, право платника податків на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання цим платником податків товарів (послуг) або основних фондів (та/або будування, спорудження останніх), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям його господарської діяльності; підтвердження обліковими, розрахунковими документами.
Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку, при цьому для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.
Водночас, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, а будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів виключно у разі фактичного здійснення платником податків господарської операції.
У зв`язку з цим недоведеність фактичного здійснення господарської операції (нездійснення операції) позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів, якщо рух коштів не забезпечений зв`язком з господарською діяльністю учасників цих операцій.
Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, а тому не можуть бути підставою для врахування фінансових показників господарської операції в податковому обліку платника.
Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, зокрема, наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.
При цьому, що кожна з вказаних вище обставин не може бути самостійним беззаперечним свідченням (доказом) відсутності реального характеру господарських операцій, проте наявність таких обставин в сукупності, що має бути встановлено судом, може свідчити на користь висновку про неможливість фактичного проведення (вчинення) господарських операцій.
Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Дана правова позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду України, які викладені у його постановах від 27 червня 2017 року у справі № 808/1062/14, від 14 березня 2017 року у справі № 826/757/13-а, Верховного Суду, зокрема, у постанові від 06 лютого 2018 року № К/9901/5042/17.
При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні враховувати, що відповідно до вимог статті 77 КАС України, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.
У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини 1 статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, враховуючи специфіку таких операцій та договорів, що їх регламентують, платник податків повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.
Як встановлено судовим розглядом зі змісту акту перевірки від 19.07.2023 №22021/20-40-07-05-03/30378024, контролюючим органом вказано про наявність порушення, що полягає у завищенні податкового кредиту з ПДВ за квітень 2023 року в розмірі 11645847,00 грн..
В ході перевірки встановлено, що основним чинником виникнення від`ємного значення з ПДВ у квітні 2023 року є здійснення операцій з придбання сировини, добрив для вирощування сільгосппродукції та наявність значення рядка 16.1 «Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду», яке сформоване з рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду в сумі 34911200 грн., в тому числі жовтень 2022 року 3818985,00 грн., листопад 2022 року 34685,00 грн., грудень 2022 року 14169500 грн., січень 2023 року 3002355 грн., лютий 2023 року 5336678 грн. та березень 2023 року - 8548997 грн..
Від`ємне значення розраховується за правилами п.200.1 ПКУ як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного періоду і сумою податкового кредиту такого (звітного) періоду.
Згідно з наданими податковими деклараціями з податку на додану вартість, від`ємні значення, що включаються до складу податкового боргу за періоди жовтень 2022 року 11645847 грн., листопад 2022 року 22169194 грн., грудень 2022 року 15718980 грн., січень 2023 року 26558962 грн., лютий 2023 року 27339562 грн., березень 2023 року 32358662 грн., квітень 2023 року 34911200 грн..
Враховуючи викладене, різниця між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту звітного (податкового) періоду, розрахована відповідно до п. 200.1 ст. 200 Кодексу (значення рядка 16.1 «Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду», яке сформовано з рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду декларації за квітень 2023 року), за даними перевірки первинних документів, згідно з даними податкового та бухгалтерського обліку, податкових накладних, зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) та відображених до Додатку 1 до Декларації з ПДВ «Відомості про суми податку на додану вартість, зазначені у податкових накладних/розрахунках коригування до податкових накладних, не зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, та про податковий кредит з урахуванням його коригування (Д1) за відповідні періоди, має наступне від`ємне значення - 23 265 353 грн., а саме: жовтень 2022 року -10523347 грн., листопад 2022 року - 6450214 грн., грудень 2022 року -10839982 грн., січень 2023 року -780600 грн., лютий 2023 року -2552538 грн..
Згідно з наявними первинними документами, наявність значення рядка 16.1 «Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду», яке сформоване з рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду, згідно з даними платника ,34911200 грн., за даними акту перевірки -23265353 грн, відхилення склало 11645847 грн..
Згідно з додатком 1 до Декларації з ПДВ, за відповідні періоди встановлено відсутність зареєстрованих податкових накладних на загальну суму 11645847 грн. за відповідні періоди.
Перевіркою достовірності і правильності визначення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник рядка 21 Декларації), встановлено його завищення за квітень 2023 року на суму 11645847 грн, внаслідок завищення показника рядку 19 (колонка Б) Декларації.
На виконання висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 20.11.2025 в межах вказаної адміністративної справи, в судовому засіданні представники позивача не заперечували, що зазначені документи для проведення перевірки не подавались, з огляду на те, що позивач подання таких документів вважав недоцільним. З письмових пояснень відповідача судом також встановлено, що первинні документи, які підтверджують виникнення від`ємного значення на загальну суму 11645847 грн до перевірки не було подано. 
Отже первинні документи, за якими платником податку було сформовано від`ємне значення в ході перевірки не було подано. Отримавши акт перевірки з зазначеними порушеннями позивач не був позбавлений можливості подати відповідні документи подаючи заперечення до акту перевірки або в межах процедури адміністративного оскарження, однак зазначеним правом також не скористався. До суду зазначені документи також не подано. 
Ненадання платником податків документів на підтвердження задекларованих показників податкового обліку прирівнюється нормами п. 44.6 ст. 44 ПК України до їх відсутності.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 06.08.2019 у справі №160/8441/18, від 28.10.2021 у справі №802/880/18-а, від 06.09.2022 у праві №640/772/21, від 14.12.2022 у справі № 640/637/19, від 07.02.2023 у справі №640/9880/19.
Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже судом не встановлено обставин, які свідчать про протиправність висновків контролюючого органу, зроблених за наслідками проведеної позапланової виїзної перевірки, та, як наслідок, неправомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення № 00252920705 від 16.08.2023.
З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для скасування податкового повідомлення-рішення № 00252920705 від 16.08.2023.
З огляду на неподання платником податку первинних документів, доводи позивача про застосований метод розрахунку від`ємного значення з врахуванням хронологічної послідовності формування податкового кредиту судом не приймаються до уваги.
Щодо податкового повідомлення-рішення № 00252980705 від 16.08.2023 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) на суму 1020,00 грн., слід зазначити таке.
Відповідно до п.п.20.1.6. п.20.1. ст.20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.
Згідно п.85.4. ст.85 ПК України, при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).
Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.
Матеріали справи підтверджують, що наказом ГУДПС у Харківській області №2526-п від 26.06.2023 затверджено проведення документальної позапланової виїзної перевірку СТОВ «Мрія» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за квітень 2023 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.
Перевірка проводилась у період з 26.06.2023 по 14.07.2023.
В ході перевірки ГУ ДПС у Харківській області позивачу вручено запит від 04.07.2023 №б/н щодо надання письмових пояснень та документального підтвердження з питань, що належать або пов`язані з переметом перевірки.
Позивачем 07.07.2023 подано копії документів, однак копії документів на суму 11645847 грн. до перевірки не надані, у зв`язку з чим ГУ ДПС у Харківській області складено акт від 17.07.2023 №4344/20-40-07-05-03/30378024 про надання СТОВ "Мрія" документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, не в повному обсязі. (а.с.160-161 т.1)
Також, відповідно до додатку №1 до акту перевірки від 19.07.2023 №22021/20-40-07-05-03/30378024, позивачем підтверджено, що первинні документи використані при проведенні перевірки достовірні, надані в повному обсязі, а додаткові документи, що свідчать про діяльність суб`єкта господарювання за період, що перевіряється, відсутні.
Згідно з п.121.1 ст.121 ПК України, незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.
Враховуючи викладене, податкове повідомлення-рішення № 00252980705 від 16.08.2023, яким до позивача застосовану штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 1020,00 грн. не підлягає скасуванню.
При ухваленні даного рішення, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Так, усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Розподіл судових витрат, відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, не здійснюється.
Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія" (с.Петрівка, Красноградський р-н, Харківська обл., 63340, ЄДРПОУ 30378024) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, 61057, ЄДРПОУ 43983495) про скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 12 червня 2026 року.

Суддя   Дмитро ВОЛОШИН