ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

29 травня 2026 року	Справа №160/6677/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді	Прудника С.В. 	 	
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в особі представника Морозова Вадима Юрійовича до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання про протиправним та скасування наказу про призов,-

ВСТАНОВИВ:

18.03.2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 18.03.2026 року через систему “Електронний суд” позовна заява ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій представник позивача з урахуванням уточненого адміністративного позову на виконання вимог ухвали суду від 23.03.2026 року просить суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) від 14.11.2025 року №712 “Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації на особливий період” в частині призову ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на військову службу у зв`язку з мобілізацією.
Означені позовні вимоги вмотивовані тим, що позивачу, ОСОБА_1 , не було надано можливості пройти ВЛК в повному обсязі, в результаті чого, мене визнали повністю придатним до військової служби безпідставно. Відповідач фактично своїми діями спонукав мене до проходження військово-лікарської комісії, що суперечить ст. 19 Конституції України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином позивач вважає, що вважаю, що його мобілізовано шляхом застосування сили і примусу, оскільки він має право на відстрочку. ОСОБА_1 , вже двічі з`являвся до ТЦК та СП, що підтверджується відповідною позначкою у військовому квитку, проте, жодного разу він не був мобілізований через незадовільний стан здоров`я. Відповідно до направлення №26/03 від 26.03.2022 року виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 позивача було направлено на обстеження, через стан здоров`я.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.03.2026 року, зазначена вище справа була розподілена та 19.03.2026 року передана судді Пруднику С.В.
23.03.2026 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду означену позовну заяву було залишено без руху та надано було позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 (десяти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом надання до суду: позовної заяви із доказами направлення її іншим учасникам справи із зазначенням відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету у позивача та відповідача; вмотивованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду із позовною заявою, вказавши обґрунтовані підстави для поновлення такого строку (за період з 18.12.2025 року по 18.03.2026 року), якщо вони є, та надати суду докази поважності причин його пропуску.
В установлений Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.03.2026 року строк позивач усунув недоліки адміністративного позову.
31.03.2026 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду із позовною заявою. Прийнято до свого провадження означену позовну заяву та відкрито провадження, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. В задоволенні клопотання представника позивача Морозова Вадима Юрійовича про проведення розгляду справи в режимі відеоконференції за допомогою онлайн сервісу відеозв`язку "Електронний суд" відмовлено. Витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 засвідчені належним чином у відповідності до вимог ст. 94 КАС України копії: наказу від 14.11.2025 року №712 “Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації на особливий період” в частині призову ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на військову службу у зв`язку з мобілізацією; довідки та висновку ІНФОРМАЦІЯ_1 , якою ОСОБА_1 визнано придатним до військової служби; картки обстеження та медичного огляду за наслідками проходження медичного огляду ОСОБА_1 ; фото та відеоматеріали на яких зафіксовані дії працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо пред`явлення та перевірки документів ОСОБА_1 , вручення йому повісток, тощо та вчинення щодо нього інших процедур пов`язаних із здійснення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період; журналу обліку відвідувачів територіального центру комплектування та соціальної підтримки, який охоплює період доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 чи витяг із нього який би охоплював період; відомості про представника правоохоронного органу (його П.І.П., звання, посада, тощо), який перебував у складі групи, яка здійснила примусове доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 ; доказів вручення повістки ОСОБА_1 , якою він був викликаний до ІНФОРМАЦІЯ_1 для проходження медичного огляду; направлення ОСОБА_1 на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, затверджений Кабінетом Міністрів України від 16.05.2024 року № 560; витягу з журналу реєстрації направлень ОСОБА_1 на військово-лікарську комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 за формою згідно з додатком 12 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений Кабінетом Міністрів України від 16.05.2024 року № 560; результатів аналізів та медичних досліджень, проведених ОСОБА_1 під час проходження ним медичного обстеження військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 ; усіх медичних документів, в тому числі витягів, виписок з електронної системи охорони здоров`я щодо ОСОБА_1 , які досліджувались лікарями військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 під час проходження ОСОБА_1 військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 ; усіх інших медичних документів та інших доказів, які стали підставою для прийняття рішення про придатність ОСОБА_1 до військової служби, у тому числі також інформацію про діагнози, які були поставлені ОСОБА_1 під час проходження медичних обстежень кожним з лікарів військово-лікарської комісії та комісією загалом для визначення придатності до військової служби; повістки щодо призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби; довідки військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , якою ОСОБА_1 визнано придатним до військової служби; наказу або витягу з наказу командира військової частини, яким зараховано ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини. Судом вказано, що в разі неможливості надання письмових доказів подати до суду вмотивовані та обґрунтовані пояснення (зазначити який саме документ не має можливості подати та з яких підстав). Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 подати суду: визначені пунктами 3, 4 частини першої статті 4 Закону України “Про виконавче провадження” та актуальні на час подання відомості щодо відомості щодо начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідального за виконання вимог даної ухвали суду, а саме: прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові, його адресу місця проживання чи перебування, дату народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті). Судом зобов`язано витребувані судом докази подати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (також шляхом направлення на електронну адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду (inbox@adm.dp.court.gov.ua; inboxdoas@adm.dp.court.gov.ua) ) у строк до 30.04.2026 року. Судом попереджено ІНФОРМАЦІЯ_3 про можливість застосування судом заходів процесуального примусу, зокрема накладення штрафу та винесення окремої ухвали у разі невиконання вимог даної ухвали суду.
17.04.2026 року від представника ІНФОРМАЦІЯ_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечив щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції представник відповідача зазначив наступне. Позивач, ОСОБА_1 , з 07.08.2007 року по 14.11.2025 року знаходився на військовому обліку військовозобов`язаних та у відповідності до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» мав статус військовозобов`язаного. Позивач чітко не зазначає, які саме підстави у розумінні ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у нього були наявні для отримання відстрочки. Те, що позивач не перебував у розшуку – не означає що він мав право на відстрочку у розумінні ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», тому вище зазначене позивачем – є лише його припущеннями та нічим не підтверджено. Позивач не маючи профільної медичної освіти, самостійно ставить собі діагнози та відносить себе як не придатного до військової служби. До того ж, перевірка правильності встановленого діагнозу та оцінка медичних висновків не входять до компетенції суду, оскільки потребують спеціальних знань у галузі медицини та належать до дискреційних повноважень військово-лікарських комісій. Позивачу 12.11.2025 року було видано направлення №5486564 для визначення придатності до військової служби до Комунального підприємства «Криворізька міська лікарня №1№ Криворізької міської ради (далі-КП`КМЛ №1» КМР). Дане направлення було зареєстроване під номером 4 за 12.11.2025 рік, у журналі реєстрації направлень на ВЛК військовозобов`язаним ІНФОРМАЦІЯ_4 для проходження медичного огляду. 13.11.2025 року позивач пройшов медичний огляд та відповідно до картки обстеження та медичного огляду. Однак позивач відмовився від проходження ЕКГ, флюорографії органів грудної клітки та від аналізів: ВІЛ, гепатиту В-С…, що підтверджується записами в картці обстеження та медичного огляду. А отже, доводи позивача що в нього нібито не було можливості пройти ВЛК в повному обсязі, є безпідставними та вводить суд в оману так, як останній сам відмовився від проходження ВЛК в повному обсязі. Лікарями ВЛК було проведено повний медичний огляд позивача та враховані його захворювання як із записами в ЕСОЗ так і з його заявленими скаргами. Тому позивача призвано на військову службу у відповідності до чинного законодавства без застосування сили і примусу, та як такого що не має права на відстрочку. У відповідності до проведеного медичного огляду позивача ОСОБА_1 було визнано придатним до військової служби, що підтверджується довідкою ВЛК №2025-1113-1146-4125-0 від 13.11.2025 року. Так, направлення видане 26.03.2022 року, а вже 29.03.2022 року за вих.№ 49/02 згідно довідки ВЛК ОСОБА_1 було визнано придатним до військової служби. А отже, це значить що позивач пройшовши обстеження за направленням від 26.03.2022 року був визнаний придатним до військової служби у відповідності до довідки ВЛК №49/02 від 29.03.2022 року, і тому доводи позивача що він має захворювання відповідно до якого нібито він підпадає під не придатність до військової служби та на підставі цього повинен мати відстрочку – не відповідає дійсності. Відповідач вказує, що у разі наявності сумніву щодо правильності висновку даної комісії щодо придатності до військової служби, позивач має право звернутись до вищестоящого ВЛК щодо перегляду рішення ВЛК, яка наділена таким правом. Відповідач вважає, що позивач не дотримався встановленої процедури оскарження рішення ВЛК та не звернувся до комісій вищого рівня, вважаємо, що відсутні підстави для задоволення позову щодо визнання наказу від 14.11.2025 протиправним та його скасування. До того ж, перевірка рішень ВЛК на предмет того, чи дотримані всі умови та критерії, передбачені Положенням № 402 при проведенні медичного огляду військового, належить до функцій ЦВЛК, а доказів допущення відповідачем процедурних порушень проведення медичного огляду позивачем не надано, ІНФОРМАЦІЯ_5 вважає, що відсутні підстави для задоволення позову. Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 № 712 від 14.11.2025 року ОСОБА_1 , 1971 року народження, призваний на військову службу під час мобілізації до військової частини НОМЕР_3 . Тобто ОСОБА_1 має статус військовослужбовця та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_3 . Правовідносин між позивачем та відповідачем пов`язані з мобілізацією позивача, завершилися прийняттям наказу про призов по мобілізації та направлення позивача з 14.11.2025 року у розпорядження командира військової частини НОМЕР_4 - 15. Таким чином, направлення ОСОБА_1 у розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 свідчить про реалізацію такого наказу та виникнення нових правовідносин між позивачем та військовою частиною НОМЕР_3 , які стосуються не мобілізації, а проходження військової служби. Згідно даних, позивач вважається зарахованим до списків особового складу військової частини НОМЕР_3 , тай даний факт позивач не заперечує у своєму позові. Так, з дня зарахування до списків особового складу військової частини військовозобов`язаний набуває статусу військовослужбовця. При цьому, оскаржуваний позивачем наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 є виконаним з моменту зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини. Матеріали додані до позову не містять доказів звернення ОСОБА_1 до командування військової частині НОМЕР_3 із рапортом про звільнення з військової служби. Також позивачем не доведено обставин щодо наявності у ОСОБА_1 підстав для звільнення з військової служби, передбачених пунктом 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII. Крім того, за наявності підстав, визначених Законом №2232-XII, ОСОБА_1 має право звернутись із рапортом до командування військової частини в котрій проходить військову службу про звільнення з військової служби. Враховуючи вище наведене, підстави для задоволення взаємопов`язаних позовних вимог про визнання протиправним та скасування начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 про призов на військову службу ОСОБА_1 відсутні.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» має статус військовозобов`язаного. 
Як вказує позивач у поданій до суду позовній заяві, останній був мобілізований шляхом застосування сили і примусу, в результаті чого був призваний на військову службу. Позивача було призвано для проходження військової служби по мобілізації та направлено до військової частини для проходження військової служби під час мобілізації.
Позивач просить звернути увагу на можливість визнання його непридатним до військової служби, охорони прямо передбачена наказом Міністерства Оборони України «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України». Так, згідно статті 61–а, артрози та інші ураження суглобів М15-М19, М22-М25 (поліартроз, коксартроз, гонартроз, інші артрози, ураження надколінка, внутрішньосуглобові ураження коліна та інших суглобів); хвороби м`яких тканин М60-М79 (хвороби та ураження м`язів, синовіальної оболонки та сухожилків, бурсопатії, ентезопатії, ураження плеча); остеопатії і хондропатії М80-М94 (остеопороз кісток з патологічним або без патологічного перелому, остеомаляція у дорослих, уповільнене зрощення перелому, стресові переломи, фіброзна дисплазія кісток, остеомієліт, остеонекроз, хвороба Педжета, юнацькі остеохондрози кісток (крім хребта), інші остеохондропатії та ураження хряща) зі значними та помірними порушеннями функцій – непридатні до військової служби.
Крім того, позивач стверджує, що його не було надано можливості пройти ВЛК в повному обсязі, в результаті чого, мене визнали повністю придатним до військової служби безпідставно. Відповідач фактично своїми діями спонукав мене до проходження військово-лікарської комісії, що суперечить ст. 19 Конституції України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Позивача мобілізовано шляхом застосування сили і примусу, оскільки останній має право на відстрочку. ОСОБА_1 , вже двічі з`являвся до ТЦК та СП, що підтверджується відповідною позначкою у військовому квитку, проте, жодного разу він не був мобілізований через незадовільний стан здоров`я. Відповідно до направлення № 26/03 від 26.03.2022 виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 мене було направлено на обстеження, через стан здоров`я.
Позивачу 12.11.2025 року було видано направлення №5486564 для визначення придатності до військової служби до Комунального підприємства «Криворізька міська лікарня №1№ Криворізької міської ради (далі-КП`КМЛ №1» КМР). Дане направлення було зареєстроване під номером 4 за 12.11.2025 рік, у журналі реєстрації направлень на ВЛК військовозобов`язаним ІНФОРМАЦІЯ_4 для проходження медичного огляду.
13.11.2025 року позивач пройшов медичний огляд та відповідно до картки обстеження та медичного огляду. Однак позивач відмовився від проходження ЕКГ, флюорографії органів грудної клітки та від аналізів: ВІЛ, гепатиту В-С…, що підтверджується записами в картці обстеження та медичного огляду.
У відповідності до проведеного медичного огляду ОСОБА_1 було визнано придатним до військової служби, що підтверджується довідкою ВЛК №2025-1113-1146-4125-0 від 13.11.2025 року.
Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 № 712 від 14.11.2025 року ОСОБА_1 , 1971 року народження, призваний на військову службу під час мобілізації до військової частини НОМЕР_5 . 
Тобто ОСОБА_1 має статус військовослужбовця та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_5 .
Відповідно до витягу із наказу від 14.11.2025 року №297 начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 сержанта ОСОБА_1 з 14.11.2025 року призваного на військову службу призваного нра військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_7 відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року №65/2022 «Про загальну мобілізацію» на не вакантну посаду інструктора ІНФОРМАЦІЯ_8 , ВОС-929112А, з 14.11.2025 року зарахувати до списків особового складу та на всі види забезпечення з 15.11.2025 року, утримувати у списках частини до вирішення питання, щодо подальшого проходження служби.
Як вказує представник відповідача у відзиві на позовну заяву, відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 № 712 від 14.11.2025 року ОСОБА_1 , 1971 року народження, призваний на військову службу під час мобілізації до військової частини НОМЕР_3 . Тобто ОСОБА_1 має статус військовослужбовця та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_3 . Правовідносин між позивачем та відповідачем пов`язані з мобілізацією позивача, завершилися прийняттям наказу про призов по мобілізації та направлення позивача з 14.11.2025 року у розпорядження командира військової частини НОМЕР_4 - 15. Таким чином, направлення ОСОБА_1 у розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 свідчить про реалізацію такого наказу та виникнення нових правовідносин між позивачем та військовою частиною НОМЕР_3 , які стосуються не мобілізації, а проходження військової служби. Згідно даних, позивач вважається зарахованим до списків особового складу військової частини НОМЕР_3 , тай даний факт позивач не заперечує у своєму позові. Так, з дня зарахування до списків особового складу військової частини військовозобов`язаний набуває статусу військовослужбовця.
Представником позивача адвокатом Морозовим В.Ю., було надіслано адвокатський запит 14.11.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Даний адвокатський запит також було надіслано 14.11.2025 року за допомогою електронної пошти, в якому просив надати наступну інформацію: Надати інформацію щодо правової підстави затримання (наказ, витяг з наказу, протокол адмін. затримання, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 , працівниками ТЦК та СП; Надати інформацію чи перебував ОСОБА_1 , у розшуку; Надати інформацію з приводу того, чи проходив ОСОБА_1 , військово-лікарську комісію, в разі її проходження – прошу надати висновок ВЛК з проходженням усіх шести лікарів, у разі відмови від ВЛК – надати розписку про відмову; Прошу надати копію військово-облікових документів ОСОБА_1 ; Прошу надати інформацію чи було складено відносно, ОСОБА_1 , протокол чи постанова про вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, у випадку складення протоколу/постанови – прошу надати копію даного документа; Надати наказ про мобілізацію та/або мобілізаційне розпорядження, або витяг з наказу; Прошу надати копію протоколу адміністративного затримання ОСОБА_1 ; Прошу надати інформацію чи було вручено ОСОБА_1 , повістку про уточнення облікових даних або повістку на проходження військово-лікарської комісії за місцем перебування на обліку або за місцем реєстрації; У випадку вручення такої повістки – надати копію такої повістки; Прошу надати витяг з наказу про зарахування ОСОБА_1 , до відповідної військової частини; Прошу надати інформацію чи були враховані діагнози ОСОБА_1 , а саме: Мр-ознаки остеохондрозу лівобічної субартикулярної поперековокрижового відділу хребта у вигляді екструзії диску L4-L5 з каудальною міграцією та секвеструванням, протрузії диску LS-S1, вузлів Шморля. Деформуючий спондилоартроз (1ст). 
18.11.2025 року мій представник повивача адвокат Морозов В. Ю., отримав відповідь від ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій містилась наступна інформація: «На Ваш запит від 14.11.2025 року стосовно надання інформації стосовно громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 повідомляємо наступне: 1. Щодо правової підстави затримання ОСОБА_1 , працівниками ТЦК та СП повідомляю, що спільним патрулем ІНФОРМАЦІЯ_9 та ВП № 7 ГУНП Дніпропетровської області під час оповіщення громадянину ОСОБА_1 , було роз`яснено його обов`язок як військовозобов`язаного згідно зі ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію » і що він підлягає призову. Після цього гр. ОСОБА_1 , добровільно погодився прослідувати до ТЦК та СП. Факт затримання громадянина ОСОБА_1 , не мав місця. 2. Гр. ОСОБА_1 , у розшуку не перебував; 3. Військово-лікарську комісію ОСОБА_1 проходив 13.11.2025 р., висновок ВЛК: визнаний придатним до військової служби згідно гр. I ст., ст. 64в (наказ МО України «Про затвердження положення про військово-лікарську експертизу» від 14.08.2008 № 402; 4. Щодо надання копій військово-облікових документів, повідомляємо, що військово-облікові документи перебувають на зберіганні у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 не володіє їх копіями. 5. Щодо складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, повідомляємо, що 12.11.2025 р. відносно ОСОБА_1 було складено протокол № 666 від 12.11.2025 р. про адміністративне правопорушення; 6. Щодо надання інформації чи були враховані діагнози ОСОБА_1 , а саме: МР-ознаки остеохондрозу попереково-крижового відділу хребта у вигляді екструзії диску L4-L5 з каудальною міграцією та секвестрацією, протрузії диску L5- S1, вузлів Шморля; Деформуючий спондилоартроз (І ст.), повідомлено, що ступінь придатності до військової служби військовозобов`язаних, а також встановлення причинного зв`язку захворювань виключно належить до компетенції військово-лікарської комісії, відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (Наказ Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402). 7. Протокол про затримання не складався. 8. ІНФОРМАЦІЯ_9 не може надати запитуваний витяг з наказу про зарахування. Для отримання необхідно звернутися до командування відповідної військової частини. ДОДАТКИ: 1. Копія довідки військово-лікарської комісії № 2025-1113-1146-4125-0 від 13.11.2025 р. - 1 арк.; 2. Копія акту про відмову від отримання направлення для проходження ВЛК - 1 арк.; 3. Копія протоколу № 666 від 12.11.2025 р. про адміністративне правопорушення - 3 арк.; 4. Копія наказу про призов № 712 від 14.11.2025 р. - 1 арк.».
Позивач, вважаючи начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) від 14.11.2025 року №712 “Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації на особливий період” в частині призову ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на військову службу у зв`язку з мобілізацією протиправним та безпідставним, звернувся до суду із даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Суд зазначає, що за приписами статті 1 Закону України від 21.10.1993 №3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі Закон України №3543-XII) мобілізація комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Цією ж статтею Закону України №3543-XII визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Статтею 1 Закону України «Про оборону України», передбачено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
На момент розгляду адміністративної справи правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а відповідно під час розгляду справи застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок призову на військову службу по мобілізації в умовах воєнного стану.
Згідно ч.9 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.
Відповідно до частини 12 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, які приписуються до призовних дільниць, направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються або приймаються на військову службу, приймаються на службу у військовому резерві, та військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд. Порядок проходження медичного огляду затверджується Міністерством оборони України та центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я. Перелік військово-облікових спеціальностей затверджується Міністерством оборони України.
Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі Положення №402).
Відповідно до пункту 1.2 глави 1 Розділу І Положення №402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Відповідно до п.2.1 глави 2 Розділу І Положення №402, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.
Згідно пункту 3.1 глави 3 розділу ІІ Положення №402 медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП, командирів військових частин, начальників центрів рекрутингу Збройних Сил України на підставі направлення, яке формується відповідно до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, ВЛК при ТЦК та СП за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, які мають договір із НСЗУ на пакет медичних послуг, включений до програми державних гарантій медичного обслуговування населення на відповідний рік щодо медичного огляду осіб, який організовується ТЦК та СП, лікарями, які входять до складу ВЛК при ТЦК та СП. При цьому особам віком до 45 років видається направлення з метою визначення їх придатності до служби у Десантно-штурмових військах, підрозділах спеціального призначення, на підводних човнах, надводних кораблях, у морській піхоті.
Пунктом 3.8 глави 3 розділу ІІ Положення №402 Постанови ВЛК при ТЦК та СП щодо військовозобов`язаних приймаються згідно з главою 20 цього розділу. Постанови ВЛК районних, міських ТЦК та СП про придатність до військової служби військовозобов`язаних оформлюються довідками ВЛК (додаток 4 до цього Положення).
Також, суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 3.3 глави 3 розділу І Положення №402, скарги на дії (бездіяльність) чи постанови позаштатних ВЛК подаються до штатних ВЛК згідно з адміністративно-територіальними зонами відповідальності, наведеними у додатку 2 до наказу Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року № 608 «Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення».
Штатні ВЛК перевіряють відповідність прийнятих позаштатними ВЛК постанов встановленому діагнозу та вимогам цього Положення, на підставі доданих до звернення оригіналів медичних документів або належним чином завірених їх копій.
Скарги на дії (бездіяльність) чи постанови ВЛК районних (міських) ТЦК та СП подаються за підпорядкованістю до ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_10 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , обласних ТЦК та СП, ТЦК та СП Автономної Республіки Крим. У разі незгоди громадянина з рішенням ВЛК при районному (міському) ТЦК та СП на підставі його заяви громадянин направляється для проходження ВЛК при обласному (Київському та Севастопольському міських) ТЦК та СП.
Дії (бездіяльність), рішення, постанови, прийняті ВЛК обласних (Київського міського, ІНФОРМАЦІЯ_11 , ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, оскаржуються в штатних ВЛК або у судовому порядку.
Дії (бездіяльність), рішення, прийняті за результатами розгляду звернень ВЛК регіону, оскаржуються в ЦВЛК.
Суд зазначає, що відповідно до матеріалів справи судом встановлено, що у відповідності до проведеного медичного огляду ОСОБА_1 було визнано придатним до військової служби, що підтверджується довідкою ВЛК №2025-1113-1146-4125-0 від 13.11.2025 року.
Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того, що позивач має будь-які захворювання, які виключають його придатність до військової служби та можливість її проходження.
Також, матеріали справи не містять жодних доказів, які б підтверджували те, що позивач мав відстрочку від призову на військову службу, був заброньований на період мобілізації, тощо.
Згідно пункту 81 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560, призов громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період оформляється наказом керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, командира військової частини, керівника розвідувального органу або визначеного ним керівника відповідного підрозділу, Голови СБУ, його заступників чи керівника підрозділу, органу, закладу, установи СБУ.
За таких обставин, з урахуванням наявності висновку ВЛК про придатність позивача до військової служби, відповідачем-1 обґрунтовано прийнято рішення про призов позивача на військову службу.
Також, суд звертає увагу на правовий висновок ВЕРХОВНОГО СУДУ викладений у постанові суду від 05.02.2025 №160/2592/23, в якому зазначено про те, що:
«…процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, тобто такою, що вже відбулася, а визнання процедури призову протиправною не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу.
57. Аналогічно проведення медичного огляду ОСОБА_1 військово-лікарською комісією в порядку, визначеному Положення №402, також не впливатиме на відновлення порушеного права позивача в контексті порушеної процедури призову позивача на військову службу, яка є, власне, предметом спору в цій справі…».
Суд зазначає, що у разі якщо позивач, який на даний час має статус військовослужбовця, вважає, що є не придатним за станом здоров`я до проходження військової служби, то відповідно має право звернутися до командира військової частини з рапортом про направлення його на ВЛК для встановлення ступеня придатності до військової служби.
Так само, у разі якщо у позивача наявні інші обставини, які виключають можливість проходження позивачем військової служби, то позивач має право звернутися до командування військової частини з відповідним рапортом, в якому викласти підстави та прохання про звільнення з військової служби.
Інші доводи учасників справи не є юридично значимими та не впливають на висновки суду.
Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Окрім того, що згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
У відповідності до приписів ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в адміністративному позові доводи позивача є такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідно до приписів ст.139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 в особі представника Морозова Вадима Юрійовича до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання про протиправним та скасування наказу про призов – відмовити повністю.
Судові витрати стягненню не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С. В. Прудник