Березівський районний суд Одеської області 

02.07.2026
Справа № 494/1025/26
Провадження № 2/494/820/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.07.2026 року м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
судді - Римаря І.А.,
за участю: секретаря судового засідання – Авдєєвої С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №494/1025/26 за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку суброгації, -
В С Т А Н О В И В:
01.05.2026 року до Березівського районного суду Одеської області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку суброгації.
01.05.2026 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищевказана справа передана для розгляду судді Римар І.А.
Ухвалою суду від 08.05.2026 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.
Суд також вважає зазначити, що у зв`язку з надмірним навантаженням справами, яке виходить за межі фізичної можливості розгляду кожної справи у розумні строки, оскільки у Березівському районному суді Одеської області наразі працює 2 (два) судді (за штатом 4 (чотири)), та які є водночас слідчими суддям, повітряними тривогами на території Одеської області, тому суд позбавлений можливості проводити розгляд справи в розумні строки визначені ЦПК України.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між ПАТ "Страхова компанія "УНІКА" та ОСОБА_2 укладено договір №025069/4605/0010333 від 04.06.2025 року, предметом якого є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування страховику на умовах визначених договором. Об`єктом страхування є транспортний засіб «Toyota Land Cruiser Prado» реєстраційний номер НОМЕР_1 . Позивач також зазначив, що ОСОБА_1 16.07.2025 року об 11:00 год. в м. Мена по вул. Армійська, керуючи автомобілем марки Alfa Romeo д.н.з. НОМЕР_2 , при виїзді на головну дорогу, не надав переваги в русі транспортному засобу марки «Toyota Land Cruiser Prado», що рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, тілесних ушкоджень ніхто не отримав. Постановою Менського районного суду Чернігівської області від 06.08.2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу становить 52406.01грн. та 2794.49 грн. ПрАТ «СК «Уніка» складено страхові акти, якими кваліфіковано подію як страховий випадок та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 52406.01 грн. та 2794.49 грн. ПрАТ «СК «Уніка» виконало свої зобов`язання перед страхувальником згідно умво договору, Станом на 16.07.2025 року цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована жодним полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. ОСОБА_1 як винуватець ДТП зобов`язаний відшкодувати суму страхового відшкодування у порядку суброгації у розмірі 55200.50 грн., також позивач просить стягнути з відповідача витрати зі сплати судовому збору та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 7000.00 грн..
Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 02.08.2026 року.
Представник позивача ПАТ "Страхова компанія "УНІКА" в судове засідання 02.07.2026 року не з`явився, однак у прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити без його участі (а.с.3 зворотній бік).
Відповідач відзив або заперечення на позов до суду не надав та в судове засідання 02.07.2026 року не з`явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надсилання на його адресу повістки про виклик до суду, яку отримала дружина останнього для передання ОСОБА_1 , про що свідчить розписка про отримання повістки (а.с.103), а тому на підставі ст.128-130 Цивільно-процесуального кодексу України (далі – ЦПК України), особа вважається такою, що належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. 
Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). 
Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань». 
За таких обставин, у зв`язку з воєнним станом на території України, з урахуванням заяви представника позивача про розгляд справи за його відсутності та неявкою відповідача у судове засідання, суд дійшов висновку про розгляд справи за їх відсутності, за наявними в матеріалах справи доказами. 
Згідно частини першої ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання, суд вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Врахувавши думку представника позивача, ігнорування виклику до суду відповідачем, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. 
Судом встановлено, що Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УНІКА" та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №025069/4605/0010333 від 04.06.2025 року. Предметом вищевказаного договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Toyota Land Cruiser Prado» реєстраційний номер НОМЕР_1 . Згідно умов договору позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування (а.с.7-9). 
16.07.2025 року об 11:00 год. в м. Мена по вул. Армійська Чернігівської області сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме: ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки Alfa Romeo д.н.з. НОМЕР_2 , при виїзді на головну дорогу, не надав переваги в русі транспортному засобу марки «Toyota Land Cruiser Prado» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, тілесних ушкоджень ніхто не отримав.
Згідно постанови Менського районного суду Чернігівської області від 06.08.2025 року по справі №738/1599/25 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення, вказана постанова набрала законної сили (а.с.35-36).
Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
21.07.2025 року ОСОБА_2 звернувся із заявою до Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УНІКА" про отримання страхового відшкодування (а.с.27).
Згідно рахунків на надання послуг з технічного обслуговування та ремонту автомобіля від 16.07.2025 року та від 15.08.2025 року, наданих ТОВ «СОЛЛІ-ПЛЮС.Чернігів», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Toyota Land Cruiser Prado» реєстраційний номер НОМЕР_1 склала 52406.01 грн. та 2794.49 грн. (а.с.38,42).
Відповідно до страхових актів №30542419074 від 08.08.2025 року та №30542419074_доплата від 08.08.2025 року сума відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу №025069/4605/0010333 від 04.06.2025 року складає 23543.01 грн. , а 28863 грн. рахунок утримання несплачених страхових платежів; та 55200.00 грн (а.с.39,43).
На підставі вищевказаного ПАТ "Страхова компанія "УНІКА" на банківський рахунок ТОВ «СОЛЛІ-ПЛЮС.Чернігів», сплачено 23543.01 грн. та 2794.49 грн. страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту №025069/4605/0010333 від 04.06.2025 року, що підтверджується платіжними інструкціями №056134 від 11.08.2025 року та №058705 від 20.08.2025 року (а.с.41,45). 
Згідно умов договору добровільного страхування наземного транспортного засобу №025069/4605/0010333 від 04.06.2025 року, виплата страхового відшкодування розрахована у сумі 52406.01 грн., що підтверджується листом ПАТ "Страхова компанія "УНІКА" (а.с.46).
Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів
Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до наведених положень до страховика в разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією.
Відповідно до статті 980 Цивільного кодексу України, предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України. Об`єктом страхування можуть бути: життя, здоров`я, працездатність та/або пенсійне забезпечення; майно на праві володіння, користування і розпорядження та/або можливі збитки чи витрати; відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну.
Таким чином ЦК України та Закон України «Про страхування» передбачає три види страхування, а саме особисте, майнове та страхування відповідальності.
Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів.

Суброгація істотно відрізняється від регресу. Основна відмінність суброгації від регресу полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу.
Таким чином, регрес, це нове право що виникає у особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу це право зворотної вимоги страховика до регресату, через те що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням. А, отже, у страхуванні відповідальності, навіть після виконання зобов`язання страховиком суброгація не припустима, оскільки виникають правовідносини із відшкодування витрат у порядку регресу.
Відповідно пункту 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема,статтею 1191 ЦК України), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК України і статті 27Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування.
Із правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення з особи, винної у настанні страхового випадку, сум виплаченого страховою компанією страхового відшкодування, викладеного в постанові від 25 грудня 2013 року у справі № 6-112цс13, вбачається, що при розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив наступний правовий висновок: у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (стаття 993 ЦК України).
У даному випадку позивач виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі, відтак до нього перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого страхового відшкодування.
Таким чином, у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора, а саме, страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.
Отже, до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" перейшло право вимоги до відповідача на підставі статті 993 ЦК України в порядку суброгації.
Суд встановив, що позивач, який є страховиком потерпілої особи, виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків.

З урахуванням викладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлена позовна вимога про стягнення страхового відшкодування в порядку суброгації ґрунтуються на вимогах Закону, а тому підлягає задоволенню.
Вирішуючи вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн. 00 коп, суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Водночас, за змістом ч. 4 ст.137ЦПК, України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня2020 року у справі № 904/4507/18).
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня2014 року).
Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).
Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.
Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України.
На підтвердження понесення витрат на оплату правової допомоги позивач надав такі докази: договір про надання правової допомоги (а.с.85-86); додаткова угода №5 до договору про надання правової допомоги (а.с.87); розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу (а.с.90); платіжна інструкція (ас.92); акт наданих послуг (а.с.94).
Разом з тим, суд вважає, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 7000.00 грн. не є співмірним, зважаючи на складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг, час, витрачений на виконання відповідних робіт, оскільки дана справа розглянута судом у порядку спрощеного провадження, а тому суд вважає за необхідне обмежити розмір заявлених позивачем про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 2000 грн 00 коп.
Відповідно до ст.141 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню з відповідача витрати понесені позивачем за оплату судового збору у розмірі 2662.40 грн. 
Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 82, 141, 259, 263, 265, 279 ЦПК України, ст.ст. 993, 979, 1187, 1191, 1194 ЦК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку суброгації – задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" (м. Київ, вул. Теліги Олени 6 В, ЄДРПОУ 20033533) страхового відшкодування порядку суброгації в сумі 55 200 (п`ятдесят п`ять тисяч двісті) грн. 50 коп., судовий збір в сумі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. 
В іншій частині вимог – відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УНІКА" (м. Київ, вул. Теліги Олени 6 В, ЄДРПОУ 20033533). 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ). 
У зв`язку з надмірним навантаженням та постійними повітряними тривогами, повний текст рішення виготовлений та підписаний 06.07.2026 року.
Суддя І.А. Римар