Справа № 755/6237/26
Провадження №: 3/755/2916/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"28" травня 2026 р. Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Мельниченко Л.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції у місті Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

В С Т А Н О В И Л А:

15 квітня 2026 року близько 08 години 40 хвилин на вулиці Анатолія Солов`яненка (Бойченка), 12 в місті Києві водій ОСОБА_1 припаркувала транспортний засіб «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , та, відчинивши задні ліві дверцята зі сторони проїзної частини, вчасно не встигла, не зачинила їх, чим створила перешкоду та загрозу безпеці руху автобуса марки «Паз», державний номерний знак НОМЕР_2 , наслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги пункту 15.13 Правил дорожнього руху України. 
У судовому засіданні водій ОСОБА_1 наполягала, що не порушувала Правил дорожнього руху та не причетна до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, надала пояснення та долучила письмові заперечення. 
ОСОБА_1 пояснила, що зупинила автомобіль на бровці неподалік навчального закладу «Домінанта», де знаходиться дитячий садок та молодша школа, для висадки дитини. Вийшовши з салону автомобіля, вона відчинила задні ліві двері на проїзну частину дороги ( на ній були відсутні інші автомобілі), відстебнула паски безпеки (одразу не вийшло, тому зайняло деякий час) для того щоб дитина вийшла з дитячого крісла, крім того, вона ще намагалася дістати речі з правої частини салону. Протягом усього часу вона перебувала біля відчинених дверей, задні ліві двері автомобіля були причинені, не створювали перешкод. Несподівано вона почула звук автобуса, який наближався до неї, вона бачила, що водій пригальмував, тому була впевнена, що він надасть можливість закінчити її дії. Однак, автобус несподівано продовжив рух прямо і їхав настільки близько, що лише її миттєва реакція (вона притиснулася до кузову автомобіля) дозволила уникнути наїзду на неї. Фактично, водій автобуса здійснив зіткнення з відкритими дверцятами її автомобіля у тому місці, де до цього перебувала вона. Вона наполягає, що задні ліві двері автомобіля були лише причинені. Характер деформації задніх дверей чітко вказує на цей факт, двері мають прим`ятості та притискання їх до кузову, вони не мають вдавлення, деформації, зриву петель, лише сліди дотичного контакту. Тому вона вважає, що водій автобуса, побачивши перешкоду на дорозі, повинен був зупинитися та надати їй можливість закінчити її дії, а під час руху він повинен був дотримуватися бокового інтервалу та об`їхати її. Крім того, за 15 м знаходився перехід і водій повинен був знизити швидкість руху. Вона вважає, що водій порушив п.12.3, п.13.1, п.18.1 Правил дорожнього руху. Вона вважає, що складання протоколу лише щодо неї є упередженим ставленням працівників поліції, тому вона просить провадження щодо неї закрити, повернути протокол щодо неї до органів поліції для доопрацювання, виправлення схеми ДТП та складання протоколу щодо водія ОСОБА_2 .
У судовому засіданні водій ОСОБА_2 пояснив, що він рухався на транспортному засобі «Паз», державний номерний знак НОМЕР_2 , по вулиці Солов`яненка. Ця вулиця має односторонній рух, дві смуги руху, одна з яких постійно заставлена припаркованими автомобілями. Під час руху він бачив, що попереду на тротуарі припаркований транспортний засіб, задні двері якого відчинені на проїзну частину. Неподалік цього автомобіля він пригальмував. Він бачив як жінка, яка стояла за дверима автомобіля (з зовнішньої їх сторони), побачила його та стала зачиняти двері, він був впевнений, що жінка двері повністю зачиняє, щоб не перешкоджати руху. З іншої сторони від нього знаходився автомобіль Мерседес, який одразу після ДТП поїхав. Він продовжив рух прямо з дотриманням Правил дорожнього руху. Коли він вже проїхав частину автомобіля, то виявилося, що двері автомобіля не тільки не зачинилися до кінця, а зупинилися та почали відчинятися, тому сталося зіткнення, про що свідчать пошкодження на його транспортному засобі, які знаходяться майже посередині автобусу, пошкодження молдінгу біля передніх дверей. На місці ОСОБА_1 визнавала свою вину. Він категорично наполягає, що у цій дорожній пригоді винна виключно водія ОСОБА_1 . 
У судовому засіданні були оголошені пояснення водія ОСОБА_2 , які він надав 15 квітня 2026 року на місці події, де він зазначав, що рухався по проїзній частині вулиці, попереду на бордюрі стояв автомобіль «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , водій якого відчинила ліві задні двері. Він пригальмував, а коли двері почали закривати - продовжив рух. Проїжджаючи повз автомобіль, він відчув удар та зупинився. Після чого виставив знак аварійної зупинки та чекав приїзду працівників поліції. 
У судовому засіданні були оголошені пояснення водія ОСОБА_1 , які вона надала 15 квітня 2026 року на місці події, де вона зазначала вона припаркувала автомобіль на бровку, справа від проїжджої частини (дві смуги руху, однобічний рух). Впевнившись у тому, що дорога вільна, відчинила задні ліві двері та почала відстібувати ремінь безпеки на дитячому кріслі, після чого діставала речі з правої задньої частини автомобіля, тобто її двері не були раптово відчинені, вони були відчинені за одну хвилину до приїзду автобусу. В подальшому, вона підняла голову і повернула її в бік руху машин, і побачила автобус, який повільно рухався в її бік, а потім почав гальмувати. Вона вирішила, що він хоче зупинитися, щоб дати їй можливість зачинити двері. Проте, через кілька секунд вона почула, що водій продовжив рух прямо на неї, не змінюючи траєкторію руху. Розуміючи небезпеку збиття, вона притиснулася до свого автомобіля, не встигнувши до кінця зачинити двері, які водієм автобуса були пошкоджені, вдавленні у водійські двері. Вона вважає, що водій повинен був її об`їхати, оскільки бачив перешкоду заздалегідь. 
У судовому засіданні ОСОБА_3 надала відеозапис, на якому зафіксовано час її проїзду по вулиці Солов`яненка. Також вона долучила два скріншоти, з яких вбачається, що по вулиці, проїжджав автобус. Крім того, долучила фото, які дають змогу зробити висновки, що автомобіль був припаркований на тротуарі, впритул до смуги руху. 
Як вбачається з дослідженої у судовому засіданні схеми дорожньо-транспортної пригоди та додатків до неї, зіткнення автомобілів відбулося за бордюром (№8) на проїзній частині дороги (№3). Транспортний засіб «Паз» отримав пошкодження правої накладки (молдінг) кузова, транспортний засіб «Volkswagen Passat» отримав пошкодження лівої задньої та передньої дверей.
Свою згоду зі схемою та отриманими ушкодженнями транспортних засобів водії підтвердили власноручними підписами, зауважень та доповнень від них не надходило.
Будь-яких інших клопотань та доповнень не надходило, тому суддя приймає рішення за наявними матеріалами у справі про адміністративне правопорушення.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення: протокол серії ЕПР1 № 641410 від 15 квітня 2026 року; схему місця дорожньо-транспортної пригоди та додатки до неї, пояснення водіїв від 15 квітня 2026 року; переглянувши відеозапис та фотографії з місця події, - суддя приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог п. 15.13. Правил дорожнього руху України, забороняється відчиняти двері транспортного засобу, залишати їх відчиненими і виходити з транспортного засобу, якщо це загрожує безпеці і створює перешкоди іншим учасникам дорожнього руху.
У диспозиції ст. 124 КУпАП визначено перелік діянь, що містять склад цього адміністративного правопорушення, зокрема, порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За змістом ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Як вбачається з матеріалів адміністративної справи та пояснень учасників пригоди, водій ОСОБА_1 зупинила свій автомобіль на тротуарі, відчинила двері на проїзну частину дороги, висаджувала малолітню дитину на проїзну частину дороги. 
Згідно з Правилами дорожнього руху України, забороняється відчиняти двері транспортного засобу, залишати їх відчиненими і виходити з транспортного засобу, якщо це загрожує безпеці і створює перешкоди іншим учасникам дорожнього руху. Висадка пасажирів на проїзну частину дозволяється, лише якщо це безпечно і не створює перешкод іншим учасникам руху. Двері можна відчиняти лише з боку, який знаходиться біля тротуару або крайньої правої смуги. Категорично заборонено випускати пасажирів (особливо дітей) на проїзну частину з боку сусідньої смуги, де рухається транспорт.
Фактично, ОСОБА_1 здійснила зупинку транспортного засобу у не встановленому для цього місці та здійснювала дії, які безумовно заважали іншим учасникам дорожнього руху. У такому випадку саме на неї покладається обов`язок спостерігати чи відсутній транспортний засіб на проїзній частині, та вчинити усі дії, щоб не перешкоджати його руху, а висадка дитини на проїзну частину взагалі категорично заборонена. 
Щодо тверджень ОСОБА_1 про відсутність руху автомобілів на цьому відрізку дороги, то вона сама зазначила, що зупинила автомобіль неподалік навчально-виховного закладу у час, коли батьки привозять дітей у школу та садок. Крім того, на переглянутому відеозаписі, як стверджує ОСОБА_1 , отриманому з цієї вулиці, зафіксовано постійний рух автомобілів по цій вулиці. 
Щодо тверджень ОСОБА_1 про те, що водій ОСОБА_2 рухався з порушенням бокового інтервалу та перевищенням швидкості руху тому здійснив зіткнення з її автомобілем, який був припаркований та тротуарі, а двері були зафіксовані нерухомо і їх виступ за кузов був мінімальним, то вони спростовуються зібраними у справі та дослідженими судовому засіданні даними, у тому числі наданими ОСОБА_1 фотографіями, з яких вбачається, що на тротуарі вздовж дороги на аналогічній відстані від смуги руху, знаходяться автомобілі, однак, в матеріалах справи відсутні дані про те, що володільці припаркованих до та після місця зіткнення автомобілів робили заяви про пошкодження їх автомобілів. Крім того, з пояснень учасників та схеми дорожньо-транспортної пригоди вбачається, що зіткнення автобуса з дверима автомобіля відбулося саме на смузі руху.
Щодо швидкості руху автобуса, то у своїх первинних поясненнях ОСОБА_1 підтверджувала пояснення водія автобуса, що він їхав не швидко, гальмував рух, зупинявся. 
Доказів порушення працівниками поліції вимог Інструкції при складанні схеми дорожньо-транспортної пригоди, матеріалів та протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності щодо ОСОБА_1 матеріали справи про адміністративне правопорушення в собі не містять, не було їх надано і у судовому засіданні.
Щодо тверджень ОСОБА_1 про упередженість працівників поліції, яка виявилася у тому, що протокол був складений виключно щодо неї, то розгляд  справ про адміністративні правопорушення за КУпАП суворо обмежений межами протоколу. Суд (або інший орган) не має права самостійно змінювати фабулу, перекваліфіковувати правопорушення або виходити за межі обставин, викладених у протоколі, тобто до компетенції судді у цьому провадженні відноситься виключно питання чи були допущені ОСОБА_1 порушення п. 15.13 Правил дорожнього руху України, які призвели до вчинення дорожньо-транспортної пригоди? 
У той же час, вважаючи, що водій ОСОБА_2 допустив порушення Правил дорожнього руху, які призвели до вчинення дорожньо - транспортної пригоди, ОСОБА_1 , з відповідними доказами, копіями матеріалів цієї справи може звернутися до органів поліції з заявою про перевірку цих фактів та складання протоколу щодо ОСОБА_2 .
Необхідно зазначити, що не кожне порушення правил дорожнього руху має наслідок у вигляді дорожньо-транспортної пригоди, оскільки відповідальність за ст. 124 КУпАП наступає тільки за ті порушення Правил дорожнього руху, які знаходяться у причинно- наслідковому зв`язку з вчиненою дорожньо-транспортною пригодою. 
Аналізуючи вищенаведені докази у їх сукупності, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку, що саме порушення ОСОБА_1 п.15.13 Правил дорожнього руху України знаходяться у причино-наслідковому зв`язку з вчиненою дорожньо-транспортною пригодою, а тому ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Наведені ОСОБА_1 факти не спростовують наявність в її діях фактично встановленого адміністративного правопорушення, відтак відсутні підстави для задоволення її клопотання про закриття цього провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
Вирішуючи питання про обрання ОСОБА_1 виду адміністративного стягнення, суддя, враховує вимоги ст. 23 КУпАП, які передбачають, що адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Санкцією ст. 124 КУпАП, передбачено застосування адміністративних стягнень у виді накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року. 
Крім того, враховуючи характер вчиненого правопорушення, наявні дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, обставини, що пом`якшують відповідальність, суддя вважає, що на ОСОБА_1 можливо накласти адміністративне стягнення у межах санкції ст. 124 КУпАП у виді штрафу.
Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП.
Керуючись ст. ст. 23, 33, 124, ст.ст. 251, 252, 266, 283-285 КУпАП, суддя, - 

П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
Стягнути з  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 ,   на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Відповідно до вимог ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
На підставі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення, може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду, через Дніпровський районний суд м. Києва.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Відсутність у постанові в справі про адміністративні правопорушення, як виконавчому документі, у розумінні Закону України «Про виконавче провадження», відомостей про реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані, згідно постанови Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 471/283/17-ц (провадження № 61-331св18), у розрізі ст. 18 указаного Закону, не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання (відмови у відкритті виконавчого провадження).

Суддя Л.А. Мельниченко