Справа № 138/750/26
Провадження №:2/138/1092/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2026 року  м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області, в складі головуючого судді Ясінського Ю.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, -
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача звернулась до суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, що 25.04.2013 сторони зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу народились діти: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 06.11.2023 шлюб між сторонами розірвано.
За час перебування у шлюбі ними було придбано житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами житловою площею 49,9 м2 та загальною площею 79,5 м2, що розташований по АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,2500 гектарів, кадастровий номер якої 0522685700:014:002:0639. На даний час будинком і земельною ділянкою користується відповідач. В добровільному порядку поділити нажите за час шлюбу майно сторони не можуть, а тому виникла необхідність розділити спільне майно подружжя. Відтак позивач звернулась до суду з даним позовом в якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаного будинку.
Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області 16.03.2026 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами, роз`яснено сторонам порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання, направлено відповідачу копію позовної заяви з доданими до неї матеріалами.
За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Позивач та її представник, належним чином повідомлені про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавали.
Відповідач отримав ухвалу суду про відкриття провадження в порядку спрощеного позовного провадження разом з позовом та доданими до нього документами. Вказаною ухвалою суду відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов, однак він таким правом не скористався. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази суд, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, враховуючи таке.
Суд встановив, що 25.04.2013 сторони зареєстрували шлюб, про що у виконавчому комітеті Серебрійської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області зроблено актовий запис №2, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .
Згідно копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 06.11.2023 розірвано шлюб між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 25.04.2013 у виконавчому комітеті Серебрійської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, актовий запис №2.
Також, позивач зазначає, що за час перебування у шлюбі сторонами було придбано житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яке зареєстроване за відповідачем. Дана обставина підтверджується копією договору купівлі-продажу від 14.11.2013 посвідченого приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області Павлюк Л.М., а також копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №12824065 від 14.11.2013.
Ринкова вартість житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , складає 120 900 грн., що підтверджується висновком про оцінку майна.
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначила, що поділити нажите майно з відповідачем у добровільному порядку вони не можуть.
Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.
Сторони спору не надали суду доказів про те, що будь-яке інше майно крім зазначеного вище слід вважати їх спільним сумісним майном та відповідно віднести до об`єкту поділу.
За змістом частин першої та сьомої статті 41 Конституції України, частин першої та п`ятої статті 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і таке використання не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.
Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу другого частини першої статті 71 СК України).Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема, щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання.
Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України).
Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) (частина перша статті 60 СК України).
Відповідно до ч.1 ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України (стаття 68 СК України).
Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).
У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України).
Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 372/504/17.
Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшенням, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. №11).
Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу,визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.
Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.
Зважаючи на викладене, суд встановив, що житловий будинок по АДРЕСА_1 , придбаний та зареєстрований за відповідачем під час шлюбу з позивачем, а тому в силу ст. 60 СК України він є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Враховуючи положення вказаних норм, суд приходить до переконання про задоволення позову та визнання за позивачем право власності на частину цілого житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Крім того, згідно ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
Враховуючи положення вказаних вище норм, а також те, що суд визначив частки співвласників у нерухомому майні, відповідно право спільної сумісної власності подружжя на таке нерухоме майно слід вважати припиненим.
Враховуючи викладене вище, положення ст. 60, 69, 70, 71 СК України, ст. 256, 261, 267, 368, 372 ЦК України, керуючись ст. 12, 76-81, 141-142, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити.
Поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, а саме:
1) визнати за ОСОБА_1 право власності на частину цілого житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 0,2500 гектарів, кадастровий номер якої 0522685700:04:002:0639;
2) залишити ОСОБА_2 право власності на частину цілого житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 0,2500 гектарів, кадастровий номер якої 0522685700:04:002:0639
Припинити право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на цілий житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 0,2500 гектарів, кадастровий номер якої 0522685700:04:002:0639.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення. Учасник справи якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 .
Представник позивача: ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса для листування: АДРЕСА_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .
Суддя Ю.А. Ясінський