ЄУН 193/295/26
Провадження 2/193/350/26

Р І Ш Е Н Н Я  
іменем України    

25 травня 2026 року       сел.Софіївка 

Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді     Кравченко Н.О.,
секретаря судового засідання    Ратушної В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-ще Софіївка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом адвоката Мудраченка Віктора Михайловича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання угоди укладеною та визнання права власності на майно в порядку спадкування,
встановив:
02.03.2026 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якій позивачка просить визнати за нею, в порядку спадкування за померлим чоловіком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлому на підставі угоди купівлі-продажу укладеною з ОСОБА_4 від 01.10.1974 року, який зареєстрований виконкомом Девладівської сільської ради Софіївського району 04.09.2006 року під № 91. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 від 25.04.2025 року, про що складено відповідний актовий запис № 133, після смерті якого відкрилася спадщина, яка крім іншого складається із житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 . Вказане домоволодіння належало померлому на підставі договору купівлі-продажу з ОСОБА_4 від 01.10.1974 року реєстровий № 124, який зареєстрований виконкомом Девладівської сільської ради Софіївського району 04.09.2006 року під № 91. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса, але отримала відмову, у зв`язку з невідповідністю правовстановлюючого документу вимогам чинного законодавства. В зв`язку з чим, позивачка просить суд визнати за нею в порядку спадкування право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Сторони в судове засідання не з`явились. 
Адвокат Мудраченко В.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 до судового засідання подав до суду заяву, згідно якої просив справу слухати у її відсутність, позов підтримує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність , проти задоволення позову не заперечував. 
Суд, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 у віці 74 роки, про що зроблено актовий запис № 133 (а.с.9)
Згідно свідоцтва про одруження ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_3 про що укладено шлюб 02.09.1968 року, актовий запис № 27 (а.с.10)
Відповідно до копії договору купівлі-продажу ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_3 придбав домоволодіння в с. Водяно Софіївського району Дніпропетровської області, що належить йому на підставі господарських книг сільської ради 01.10.1974 року , реєстровий № 124 (а.с.11)
Згідно копії технічного паспорту від 23.02.1989 року будинку АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_3 у розмірі 1 частини(а.с.12-14)
Згідно звіту про оцінку майна від 12.02.2026 року ФОП ОСОБА_5 домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 вартість становить 171100 грн. (а.с.16-61)
Згідно довідки Софіївського відділення КП "Криворізьке БТІ" від 29.12.2025 року домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 не зареєстровано (а.с.62)
Згідно довідки секретаря Девладівської сільської ради № 2237 від 18.11.2025 року за адресою домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 був зареєстрований померлий ОСОБА_3 , разом із ОСОБА_1 (а.с.63) згідно наданих копій по господарських книг обліку сільської ради за адресою домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 1974-2025 рр головою господарства зазначений ОСОБА_3 на якого оформлені розрахункові рахунки (книжки) по оплаті за газ, доставку газу, електроенергію (а.с.64-93)
Як вбачається з копії спадкової справи № 132/2025, заведеної після смерті ОСОБА_3 . 25.04.2025 року приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кучман І.І., спадкоємцями померлого є дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_2 , яким видано свідоцтво про право на спадщину за законом на по земельної ділянки (паю) з кадастровим номером 1225282500:01:012:0004 (а.с.94,96, 132-177)
Згідно постанови приватного нотаріусу Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кучман І.І від 21.01.2026 відмовлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у прийнятті документів для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається з житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю зареєстрованого права власності за спадкодавцем. (а.с.7)
Відповідно до ст.153 ЦК УРСР договір вважається укладеним коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.
Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.
Згідно зі ст.224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Статтею 227 ЦК УРСР передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).
Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Ухиляння будь-якої із сторін договору від його нотаріального оформлення на час його укладення є умовним в силу п.9 Додатку №1 до Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №121 від 09.06.1998 року, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 червня 1998 р. за N 399/2839, яка діяла на час укладення договору, відповідно до якого біржовий договір купівлі-продажу визнано правовстановлюючим документом, а згідно ст.15 Закону "Про товарну біржу" реєстрація договору на біржі прирівнювалась до нотаріального оформлення (підтвердженням цьому є реєстрація спірного договору в БТІ).
Оскільки, покупець повністю виконав умови договору купівлі-продажу, сплативши за придбане майно грошові кошти, у результаті чого набув право власності на нього, фактично володів даним майном, угода купівлі-продажу недійсною не визнавалась, суд вважає, що сторони договору за життя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 домовилися про усі істотні умови договору купівлі продажу, що підтверджується реєстрацією договору на даний будинок за ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , органами місцевого самоврядування, підтвердженням чого є реєстраційний номер внесення інформації № 01.10.1974 року № 124, та № 91 Девладівської сільської ради від 04.09.2006 року. (а.с.11). На даний час посвідчити угоду купівлі-продажу будинку неможливо, оскільки як продавець так покупець померли.
Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.85 № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69.
В інформаційному листi Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо.
В п.9 постанови Пленуму Верховного суду України від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» зазначено, що право власності на житловий будинок, збудований громадянами на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.
Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.
Земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 не зареєстрована.
Відповідно до положень ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом - ст.1217 ЦК України.
В силу ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Місцем відкриття спадщини, за нормою ст.1221 ЦК України, є останнє місце проживання спадкодавця.
Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини - ст.1222 ЦК України.
Згідно ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
По положенню ст.ст.1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають дружина та діти спадкодавця.
Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по АДРЕСА_1 належав ОСОБА_3 що підтверджується витягами з погосподарських книг за 1974-2025 роки за особовим рахунком НОМЕР_2 (а.с.63-93).
З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку, що спадкодавець ОСОБА_3 набув право власності на спірний житловий будинок з погосподарськими будівлями, проте не зареєстрував його належним чином.
Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.
Відповідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема iз правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо iнше прямо не випливає iз закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст.392 ЦК України в разi вiдсутностi документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку.
Реєстрація будинків в сільській місцевості до січня 1966 року була відсутня. І лише у відповідності до «Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, які перебувають у власності юридичних та фізичних осіб», затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09.06.1998 № 121, власники повинні були здійснити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об`єкти нерухомості. Отже, майно, набуте у власність до 29.06.1998, можна вважати виниклим і набутим в установленому законом порядку.
Зазначене узгоджується із позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеною у листі 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».
Згідно відомостей, які наведені у технічному паспорті, складеному 23.02.1989 року домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 в розмірі 1 частки.
Враховуючи викладене, встановлено, що ОСОБА_3 , за життя набув право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами, однак належним чином не оформив право власності на нього; після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 набула права на вищевказане домоволодіння в порядку спадкування за законом як спадкоємця першої черги, а позивач, будучи спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_3 за відсутності правовстановлюючого документу та реєстрації права власності на домоволодіння на ім`я спадкодавця, позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом через органи нотаріату.
Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх спадкових прав.
За встановлених обставин належним способом захистку є вирішення питання про визнання права власності за спадкоємцем та не підлягає окремому вирішенню питання про визнання укладеною угоди купівлі –продажу спірного домоволодіння.
Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується нормою ч. 9 ст. 2 ст. 141 ЦПК та враховує, що у даному випадку спір виник не внаслідок винних дій відповідача, який проти позову не заперечував, за таких обставин судові витрати у цій справі необхідно покласти на позивача.
Керуючись ст. ст. 4, 13, 81, 263-265, 142, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:
Позов адвоката Мудраченка Віктора Михайловича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання угоди укладеною та визнання права власності на майно в порядку спадкування - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності в порядку спадкування за законом, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 на житловий будинок, загальною площею 45,5 кв.м, житловою площею 32,8 кв.м. із господарськими будівлями: веранда, площею 11,2 кв.м.; літня кухня, площею 31,1 кв.м.; сарай, площею 5,6 кв.м.; вхід в погріб площею 5,9 кв.м.; погріб, об`ємом 8 м3.; вбиральня, площею 1,2 кв.м.; навіс, площею 14,2 кв.м.; огорожа, вартістю 171100 гривень, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав спадкодавцю ОСОБА_3 на підставі Договору купівлі-продажу будинку від 01.10.1974 року, зареєстрованого 04 вересня 2006 року виконкомом Девладівської сільської ради Софіївського району за реєстр. № 91 .
Сплачений судовий збір залишити за позивачем ОСОБА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 25 травня 2026 року.
Сторони по справі:
Позивачка- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; 
Відповідач- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя        Н.О.Кравченко