номер провадження справи 6/49/26

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2026 Справа № 908/1087/26
м.Запоріжжя Запорізької області 
Господарський суд Запорізької області у складі судді Федько Олександри Анатоліївни, розглянув у спрощеному позовному провадженні без виклику представників сторін справу №908/1087/26
за позовом: Міського комунального підприємства «ХЕРСОНТЕПЛОЕНЕРГО» (73003, Херсонська область, м. Херсон, Острівське шосе, буд. 1)
до відповідача: Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі (72316, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Індустріальна, 89; адреса для листування: 69005, м. Запоріжжя, а/с 621)
про стягнення грошової суми.

Процесуальні дії по справі.
04.05.2026 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява вх. №1294/08-07/26 (документ сформований в системі Електронний суд 04.05.2026) Міського комунального підприємства «ХЕРСОНТЕПЛОЕНЕРГО» до відповідача Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі про стягнення заборгованості в сумі 11433,61 грн.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 04.05.2026, здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи №908/1087/26 та визначено до розгляду судді Федько О.А.
Ухвалою суду від 08.05.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/1087/26 в порядку спрощеного позовного провадження. Присвоєно справі номер провадження 6/49/26. Постановлено здійснювати розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи. Розгляд справи по суті розпочати через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі № 908/1087/26. Запропоновано відповідачу протягом 15 днів з дня отримання ухвали надати суду відзив на позовну заяву.
Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою (ч. 7 ст. 6 ГПК України).
Згідно з положеннями п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Ухвала суду про відкриття провадження у справі №908/1087/26 від 08.05.2026 була направлена учасникам справи до їхніх електронних кабінетів в підсистемі Електронний суд та отримана ними 08.05.2026 о 13 год. 37 хв. (відповідачем) та о 13 год. 40 хв. (позивачем), про що свідчать довідки про доставку електронних листів.
Згідно з ч. 2, 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Отже, 07.06.2026 сплив тридцятиденний строк, наданий сторонам на вчинення процесуальних дій, а тому суд вважає за можливе розглянути вказану справу по суті.
Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Суд визнав надані документи достатніми для всебічного та об`єктивного розгляду спору.
Ураховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує повне рішення без його проголошення 29.06.2026.
Оскільки розгляд справи здійснювався без виклику представників сторін, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України не проводилось.
Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.
В якості підстави для звернення з позовом позивач зазначив про наявність між сторонами господарських правовідносин, які врегульовані договором про постачання теплової енергії на 2022 рік №330/01-2022/13 від 21.02.2022. Зауважив, що місце виконання / надання послуг (м. Херсон) було окуповане з 01.03.2022 по 11.12.2022, з 11.12.2022 до 01.05.2023 – визнане територією можливих бойових дій, а подальшому з 01.05.2023 та по цей час включено до переліку територій активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси. 
Позивач доводить, що послуги з постачання теплової енергії здійснювались в окремі приміщення відповідача, розташовані у житловій будівлі-гуртожитку за адресою: м. Херсон, вул. Комкова, 76-Б. 
За твердженням позивача, останнім в період січень 2022 року було вироблено та поставлено відповідачу теплову енергію в обсязі 2,93 Гкал на суму 11433,61 грн з ПДВ. Однак, відповідач не виконав свій обов`язок за договором в частині своєчасної оплати за надану послугу, у зв`язку з чим його заборгованість складає 11433,61 грн. 
У відзиві (вх. №11485/08-08/26 від 26.05.2026, документ сформований в системі Електронний суд 25.05.2026) відповідач заперечив проти заявлених позовних вимог. Обґрунтовуючи заперечення посилався на не виконання позивачем обов`язку щодо складання та направлення споживачу рахунку на оплату та акту здачі-приймання робіт у строки, узгоджені в договорі від 21.01.2022 №330/01-2022/13. Зауважив, що зазначені документи були отримані у кінці квітня 2026 року, тобто після спливу більш ніж чотирьох років, що свідчить про тривалу пасивність позивача у реалізації своїх прав та виконання договірних обов`язків. Посилався, що ТУ ДБР у м. Мелітополі орендувало не всю будівлю, а лише частину першого поверху п`ятиповерхового гуртожитку загальною площею 247,3 кв.м. Акт здачі-приймання робіт (наданих послуг) від 31.01.2022 № 105, надісланий позивачем з листом від 15.04.2026 № 251/26-15, містить лише максимальне значення обсягу послуг, що передбачений Договором, та не містить інформацію щодо фактично спожитого обсягу послуг та відповідного розрахунку. Вважає, що жодних доказів фактичного обсягу послуг і, відповідно, їх вартості матеріали справи не містять і позивачем до позову не надано. 
Окремо зазначив, що ТУ ДБР у м. Мелітополі є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня, який забезпечує виконання бюджетної програми у системі головного розпорядника. Таким чином, ТУ ДБР у м. Мелітополі не порушуючи бюджетного законодавства України, не має можливості здійснити оплату за даним Договором у 2026 році. Заявив про сплив позовної давності. 
У відповіді на відзив (вх. № 11916/08-08/26 від 01.06.2026, документ сформований в системі Електронний суд 01.06.2026) позивач зазначив, що за його зверненням управляючою компанією (обслуговуючою організаціє) КП «ЖЕК №1» Херсонської міської ради позивачеві 28.05.2026 року надано завірені копії документів щодо загального споживання теплової енергії гуртожитком. Зауважив, що рахунок формував не на плановий обсяг споживання, зазначений у договорі, а саме на обсяги фактичного споживання Відповідача, визначеного згідно Методики №315 та показниками лічильника теплової енергії, наданих КП «ЖЕК №1. Підкреслив, що паперові докази надання у лютому 2022 представнику Відповідача акту та рахунку за січень 2022 року у Позивача не збереглись у зв`язку із окупацією міста Херсон та його наступним затопленням, внаслідок чого після відновлення документи були направленні відповідачу у квітні 2026 року. 
Заперечив проти застосування наслідків спливу позовної давності.
05.06.2026 на адресу суду від Позивача надійшов супровідний лист б/н від 01.06.2026 (вх. №12353/08-08/26, документ направлений засобами поштового зв`язку 01.06.2026) до якого на виконання ухвали суду від 08.05.2026 надано для огляду оригінали документів, а саме: оригінал листа позивача від 15.04.2026 за вих. №251/26-15 та докази його направлення в оригіналах (опис вкладення, реєстр поштових відправлень, поштова накладна); оригінали акта здачі-приймання робіт (надання послуг) №105 від 31.01.2022 за січень 2022 року та рахунку на оплату спожитих послуг №90 від 31.01.2022 за січень 2022 року, направлених Відповідачеві листом за вих. №251/26-15 від 15.04.2026; оригінали отриманих від КП «ЖЕК №1» Херсонської міської ради завірених підписом керівника та печаткою підприємства показників загальнобудинкового вузла комерційного обліку теплової енергії, встановленого у гуртожитку за адресою: м. Херсон, вул. Комкова, 76-Б; оригінал акта виконаних послуг про показники лічильника; оригінал акта від 12.10.2021 про встановлення та опломбування вузла комерційного обліку теплової енергії, встановленого у гуртожитку за адресою м. Херсон, вул. Комкова, 76-Б.
У запереченні на відповідь на відзив (вих. №17-11-8356/2026 від 08.06.2026, вх. №12573/08-08/26, документ сформований в системі Електронний суд 08.06.2026) Відповідач зазначив, що Позивач не надав жодного розрахунку, формули за якою він визначив обсяг спожитої теплової енергії за частину першого поверху площею 247,3 кв.м від загальної площі п`ятиповерхового гуртожитку. Також позивачем не надано доказів споживання відповідачем теплової енергії в обсязі 2,93 Гкал і, відповідно, не доведено наявність підстав для стягнення з відповідача вартості теплової енергії у сумі 11 433,61 грн. 
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Позивач – Міське комунальне підприємство «ХЕРСОНТЕПЛОЕНЕРГО» є юридичною особою, яке відповідно до п. 1.3, 2.1, 2.2 Статуту, затвердженого рішенням Херсонської міської ради від 27.05.2020 №2364 (розміщеного на загальнодоступному ресурсі – сайті Позивача за адресою https://www.teploenergo.ks.ua/img/materials/statut_2020.pdf), створене з метою забезпечення тепловою енергією житлового фонду, комунально-побутових, соціально-культурних, виробничих та інших господарських об`єктів міста Херсона, здійснює виробництво, транспортування і постачання теплової енергії споживачам, в тому числі бюджетним установам.
13.06.2019 між Управлінням комунальної власності Херсонської міської ради (орендодавець) та Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі (орендар) укладено договір оренди комунального майна міської територіальної громади №46/2090, за умовами якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування нежитлові приміщення першого поверху, загальною площею 177,3 кв.м., за адресою: м. Херсон, вул. Комкова, 76-б, залишковою вартістю основних засобів 15467,39 грн для розміщення службових приміщень, згідно з протоколом постійно діючої комісії з питань оренди об`єктів комунальної власності Херсонської міської територіальної громади від 26.04.2019 №144, затвердженого наказом начальника управління від 26.04.2019 №87.
Пунктом 10.1 договору оренди №46/2090 встановлено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє з 13.06.2019 до 13.05.2022 року включно.
Додатковою угодою від 15.08.2019 до договору оренди №46/2090 абзац перший розділу 1 Предмет договору виклали у новій редакції, а саме: «Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування нежитлові приміщення першого поверху, загальною площею 247,3 кв.м., за адресою: м. Херсон, вул. Комкова, 76-б, залишковою вартістю основних засобів 21574,09 грн.
Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі оголошено переговорну процедуру (ідентифікатор UA-2022-02-01-013325-b) закупівлі товару – теплової енергії ДК 021:2015:09320000-8 Пара, гаряча вода та пов`язана продукція (теплова енергія), строк поставки від 01 січня 2022 року по 31 січня 2022 року, очікування вартість предмета закупівлі – 11433,61 грн.
За результатом проведення процедури закупівлі 21 лютого 2022 року між Міським комунальним підприємством «ХЕРСОНТЕПЛОЕНЕРГО» (Виконавець, позивач у справі) та Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі (Замовник, відповідач у справі) укладено договір про надання послуг з постачання теплової енергії №330/01-2022/13 (надалі - договір).
Пунктом 1 Договору встановлено, що Виконавець зобов`язується надати Споживачеві послугу з постачання теплової енергії для потреб опалення (надалі – Послуга) відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження, а Споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Назва предмета закупівлі: ДК 021:2015 09320000-8 Пара, гаряча вода та пов`язана продукція (теплова енергія). Обсяг надання послуги 2,93 Гкал. Джерело фінансування закупівлі: кошти державного бюджету. Строк (термін) надання послуги: січень 2022 року. 
За умовами п. 5 Договору надання Послуги здійснюється безперервно, крім перерв, визначених частиною першою статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
Обсяг спожитої у будівлі Послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будівлі за показаннями приладу комерційного обліку (п. 9 Договору).
Відповідно до п. 18 Договору Споживач вносить плату Виконавцю, яка складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого тарифу на Послугу та обсягу спожитої послуги; плати за абонентське обслуговування (для абонентів в житлових будинках) в розмірі, визначеному Виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України.
Сума цього договору становить 11433,61 грн, у тому числі ПДВ 20% 1905,60 грн (п. 19 Договору).
У п. 20 Договору сторони погодили, що станом на дату укладення цього Договору тариф на послугу з постачання теплової енергії без урахування витрат на утримання ЦТП становить 3251,88 грн за 1 Гкал. (без ПДВ).
Тривалість розрахункового періоду для визначення обсягу спожитої послуги, здійснення розподілу обсягу спожитих послуг, оплати Виконавцю становить з 5 по 25 числа місяця, що наступає за розрахунковим, але не може перевищувати місяць (п. 21 Договору). 
Пунктом 22 Договору встановлено, що Виконавець формує та не пізніше 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, надає рахунок на оплату послуги та акт здачі-приймання робіт. Документи надаються на паперовому носії / електронному вигляді не пізніше, ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу.
Згідно з п. 23 Договору Споживач здійснює оплату за цим договором щомісячно не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.
За умовами п. 38 Договору Споживач, у якого облік теплової енергії здійснюється за приладами обліку, щомісячно до 26 числа надає Виконавцю письмовий звіт про фактичне споживання теплової енергії.
Якщо Споживач не отримав документи фінансово-бухгалтерської звітності, необхідні для розрахунків за надану Послугу (рахунки, акти виконаних робіт, тощо), йому необхідно до 20 числа місця, наступного за розрахунковим, прибути в МКП «Херсонтеплоенерго» за адресою: м. Херсон, Острівське шосе, 1, та отримати платіжні документи (п. 39 Договору).
Пунктом 43 договору визначений його строк. Так, сторони погодили, що договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.01.2022 року. Сторони, керуючись частиною 3 статті 631 Цивільного кодексу України домовились, що всі умови цього договору розповсюджують свою дію на відносини, які виникли між сторонами з « 01» січня 2022 року. 
У Додатку №1 до договору «Вихідні дані» зазначено, що об`єктом опалення є адміністративні приміщення Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі за адресою: м. Херсон, вул. Комкова, буд. 76-б, об`єм будівлі – 792 куб.м., опалювальна площа 247,3 кв.м., максимальне теплове навантаження на опалення – 0,0163 Гкал/годину, порядок розрахунків – прилад обліку.
Виконавцем за результатами наданих відповідно до договору №330/01-2022/13 послуг позивачем був складений Акт здачі-приймання робіт (наданих послуг) №105 від 31.01.2022 на суму 11433,61 грн та рахунок на оплату №90 від 31.01.2022 на суму 11433,61 грн.
Супровідним листом від 15.04.2026 за вих.№251/26-15 Позивач направив Відповідачу акт здачі-приймання робіт (надання послуг) з теплопостачання №105 від 31.01.2022 на суму 11 433,61 грн за січень 2022 року, рахунок на оплату спожитих послуг з теплопостачання №90 від 31.01.2022 на суму 11 433,61 грн та акт звіряння взаємних розрахунків за період січень 2022 р. - липень 2025 р.
Невиконання відповідачем зобов`язань щодо повної та своєчасної сплати вартості наданих послуг з теплопостачання за договором №330/01-2022/13 від 21.02.2022 стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.
Доказів погашення суми заборгованості відповідач на час розгляду справи суду не надав.
Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.
За змістом статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Правовідносини сторін є господарськими та врегульовані договором №330/01-2022/13 про надання послуги з постачання теплової енергії від 21.02.2022.
Договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Статтею 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
За змістом ч. 1 ст. 903 цього Кодексу, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до приписів ст.ст. 3, 4 Закону України «Про теплопостачання» відносини між суб`єктами діяльності у сфері теплопостачання регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Проектування, будівництво, реконструкція, ремонт, експлуатація об`єктів теплопостачання, виробництво, постачання теплової енергії регламентуються нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами відносин у сфері теплопостачання.
Укладання договору на постачання теплової енергії передбачено ст.ст. 24, 25 Закону України «Про теплопостачання» та є обов`язковим для сторін на підставі закону.
За змістом ст. 25 вказаного Закону теплогенеруюча, теплотранспортна та теплопостачальна організації мають право укладати договори купівлі-продажу теплової енергії із споживачами, водночас своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії є основними обов`язками споживача теплової енергії (ст. 24 Закону).
Положеннями ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що:
споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору;
теплова енергія - це товарна продукція, яка виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.
Як встановлено судом, відповідач є споживачем комунальних послуг у розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги», між ним та позивачем укладено договір на надання послуг з постачання теплової енергії на об`єкт споживання відповідача - нежитлові приміщення першого поверху за адресою: м. Херсон, вул. Комкова, 76-б.
Згідно з частинами 1, 3 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають, зокрема, у процесі надання споживачам послуг з постачання теплової енергії. Норми цього Закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
За змістом статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг, зокрема, належать: комунальні послуги – послуги з постачання теплової енергії.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону, учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.
Виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація (ст. 1, ч. 2 ст. 6 Закону).
Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (ст. 1 Закону).
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 7, ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема, укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Виконавець комунальної послуги зобов`язаний, зокрема: забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання; готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором.
Згідно з ч. ч. 2, 3, 7 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до умов договору №330/01-2022/13 від 21.02.2022 послуги з постачання теплової енергії надаються відповідачу на об`єкт за адресою: м. Херсон, вул. Комкова, буд. 76-б у строк (термін) – січень 2022 року.
Матеріали справи містять докази, що вказане нежитлове приміщення перебувало в користуванні відповідача у спірний період (січень 2022 року).
Також судом установлено, що об`єкт споживання відповідача є частиною будівлі (гуртожитку), в якій встановлений прилад обліку теплової енергії – SKS-3, заводський номер 40505, про що зазначено у п. 9 договору та підтверджується Актом опломбування вузла обліку теплової енергії від 12.10.2021.
Пунктом 8 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019, визначено, що постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період.
Пунктом 24 Правил № 830 визначено, що розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 р. № 315.
Нормами Розділу І Методики визначено, що розподіл між споживачами обсягу спожитих комунальних послуг здійснюється на підставі визначених на розрахункову дату споживання (фактичних, розрахункових або скоригованих (приведених)) обсягів комунальної послуги за відповідний розрахунковий період. Розрахунковою датою є останній день розрахункового періоду. 
Розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг. 
Розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень здійснюється відповідно до Розділу ІІІ Методики. 
Для розподілу приймаються показання вузлів комерційного та розподільного обліку, приладів розподільного обліку теплової енергії станом на кінцеву дату розрахункового періоду, отримані виконавцем розподілу комунальної послуги, у спосіб, визначений договором про надання комунальної послуги.
Розділом ІІ Методики передбачені базові правила визначення та розподілу між споживачами загальних обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг. 
Загальний обсяг теплової енергії на опалення будівлі/будинку визначається за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати. 
Загальний обсяг спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення у кожному розрахунковому періоді розподіляється на потреби безпосередньо опалення житлових/нежитлових приміщень, забезпечення загальнобудинкових потреб на опалення будівлі/будинку та (у випадку наявності таких приміщень у будинку/будівлі) сумарного обсягу теплової енергії, що надходить до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення. 
Пунктом 12 розділу 4 Методики передбачено: обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/ нежитлових приміщень.
Як свідчать матеріали справи, обсяг спожитої відповідачем у січні 2022 року теплової енергії складає 2,93 Гкал, що відповідає умовам договору №330/01-2022/13 від 21.02.2022 (п. 1) та визначений позивачем на підставі даних приладу обліку, встановленого у будівлі, та розрахунковим методом відповідно до Методики №315.
Відповідно до ч. ч. 3, 6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач або суб`єкт теплоспоживання має право вибирати (змінювати) теплопостачальну організацію, якщо це технічно можливо; споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Учасники правочину в пункті 22 договору погодили, що Виконавець формує та не пізніше 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, надає рахунок на оплату послуги та акт здачі-приймання робіт. Документи надаються на паперовому носії/електронному виглядів не пізніше, ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу.
Споживач здійснює оплату за цим договором щомісячно не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу (п. 23 договору).
Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. 
Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
Суд бере до уваги, що відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року №376 (зі змінами), територія м. Херсон була тимчасово окупованою російською федерацією з 01.03.2022 по 11.11.2022, з 12.11.2022 по 01.05.2023 – була територією можливих бойових дій, а подальшому з 02.05.2023 по цей час є територією активних бойових дій.
Зазначені обставини, на переконання суду, свідчать про неможливість надіслання позивачем відповідачеві рахунку на оплату та акту здачі-приймання робіт в обумовлені договором строки.
Супровідним листом від 15.04.2026 №251/26-15, позивач направив на адресу місця перереєстрації відповідача (м. Запоріжжя) Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) з теплопостачання №105 від 31.01.2022 на суму 11433,61 грн за січень 2022 р., рахунок на оплату спожитих послуг з теплопостачання №90 від 31.01.2022 на суму 11433,61 грн та Акт звіряння взаємних розрахунків за період січень 2022 р.- липень 2025 р.
Укладаючи договір, кожна із сторін прийняла на себе певні зобов`язання щодо його виконання. Однак, Відповідач не виконав свої зобов`язання згідно з договором про надання послуги з постачання теплової енергії №330/01-2022/13 від 21.02.2022 в частині своєчасної оплати за надані послуги з постачання теплової енергії за січень 2022 року, у зв`язку з чим його заборгованість складає 11 433,61 грн.
Приписами ст. ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно із ст. ст. 78, 79 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Матеріалами справи підтверджується надання Позивачем Відповідачу послуг з постачання теплової енергії до нежитлового приміщення за адресою: м. Херсон, вул. Комкова, буд. 76-б у строк (термін) – січень 2022 року на загальну суму 11433,61 грн.
У відзиві на позовну заяву та запереченні на відповідь на відзив Відповідач посилався на недотримання Позивачем обов`язку щодо направлення Споживачу в узгоджені в договорі строки Акта здачі-приймання робіт та рахунка на оплату. 
Такі заперечення суд не вважає слушними, оскільки сторонами у п. 39 договору узгоджено, що у разі не отримання документів фінансово-бухгалтерської звітності, необхідних для розрахунків за надану послугу, Споживач до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, прибуває в МКП «Херсонтеплоенерго» та отримує платіжні документи.
За таких обставин, Споживач не був позбавлений права самостійно отримати платіжний документ для своєчасного виконання оплати спожитої послуги та/або здійснити оплату спожитих послуг виходячи з її договірної ціни. 
Крім того, суд звертає увагу, що за своєю правовою природою рахунок на оплату наданих послуг не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 ЦК України, а тому не звільняє Відповідача від обов`язку оплатити отриману послугу. Така правова позиція є сталою в судовій практиці і викладена в постановах Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №910/32579/15, від 22.05.2018 у справі №923/712/17, від 21.01.2019 у справі №925/2028/15, від 02.07.2019 у справі №918/537/18, від 29.08.2019 у справі №905/2245/17, від 26.02.2020 у справі №915/400/18.
Щодо посилань відповідача на необґрунтованість розрахунку обсягів наданих послуг, суд зазначає таке.
Як встановлено судом, договір №330/01-2022/13 від 21.02.2022 про надання послуг з постачання теплової енергії укладено за результатами проведення процедури закупівлі у відповідності до положень Закону України «Про публічні закупівлі». Ініціатором проведення цих закупівель виступав Відповідач. При цьому, договір був укладений між сторонами 21.02.2022. Під час його укладання сторони домовились, що всі умови цього договору розповсюджують свою дію на відносини, що виникли до його укладання, а саме з 01.01.2022. Отже, на момент укладання договору обсяг теплової енергії, що складає 2,93 Гкал та зазначений позивачем в акті здачі-приймання робіт від 31.01.2022 р., вже був спожитий відповідачем на момент укладання договору. Виходячи з фактично спожитого в січні 2022 року обсягу теплової енергії сторони у договорі визначили такий обсяг у пункті 1 договору.
До того ж суд ураховує, що розподіл обсягів спожитої у будівлі гуртожитку теплової енергії здійснювався відповідно до чинного законодавства, згідно з Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22 листопада 2018 року № 315. 
На підставі наведеного суд виснує, що Позивач визначав обсяг спожитою відповідачем теплової енергії та формував рахунок не на плановий обсяг споживання, а саме на обсяги фактичного споживання Відповідачем теплової енергії, визначені відповідно до Методики №315 та показників лічильника теплової енергії, наданих КП «ЖЕК №1».
Відповідач інших доказів на підтвердження обсягів спожитої теплової енергії у спірний період не надав.
За таких обставин вказані заперечення спростовуються наявними у справі доказами.
Щодо позовної давності, про сплив якої заявлено відповідачем у відзиві на позов, суд зазначає таке.
Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
За ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Отже, за вимогами про стягнення основного боргу та компенсаційних санкцій строк позовної давності становить три роки.
Законом України № 540-ІХ від 30.03.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (набрав чинності 02.04.2020) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено, зокрема пунктом 12 такого змісту:
« 12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
У подальшому, Законом від 15.03.2022 №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (набрав чинності 17.03.2022) «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК були доповнені п.19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії».
Отже, і у п.12, і у п.19 розд. «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК йшлося саме про продовження позовної давності.
Натомість Законом від 08.11.2023 №3450-IX «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» (набрав чинності 30.01.2024) п.19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України був викладений в новій редакції, а саме: у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Тобто, порядок обчислення позовної давності був змінений з «продовження на строк дії воєнного стану» на «зупинення на строк дії такого стану».
Карантин був відмінений з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 (постанова Кабінету міністрів України від 27.06.2023 № 651).
Отже, на час дії установленого на території України карантину строки, визначені статтями 257, 258 ЦК України, були продовжені з 02.04.2020, а у подальшому з 30.01.2024 зупинені на строк дії воєнного стану.
Пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України виключений на підставі Закону № 4434-IX від 14.05.2025, який набрав чинності 04.09.2025.
З огляду на викладене, перебіг позовної давності щодо визнаних судом у цій справі обґрунтованими позовних вимог про стягнення боргу був продовженим з моменту виникнення у позивача права вимоги - з 26.02.2022, а з 30.01.2024 по 04.09.2025 р. - зупиненим.
Позивач звернувся з позовом до суду 04.05.2026 р. З огляду на викладене, позов є таким, що пред`явлений в межах позовної давності, а тому відсутні підстави для застосування наслідків спливу позовної давності, передбачених статтею 267 ЦК.
Відповідач заявлені позовні вимоги належними та допустимими доказами не спростував, доказів належного виконання зобов`язань зі сплати спожитих послуг суду не надав, відтак позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 11433,61 грн є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню. 
Таким чином, позовні вимоги суд задовольняє повністю.

Щодо розподілу судових витрат.
Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України до основних засад (принципів) господарського судочинства, віднесено, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
За результатами вирішення спору судові витрати щодо судового збору у справі покладаються на відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України.
Також суд констатує наявність підстав для повернення з Державного бюджету суми зайво сплаченого судового збору.
З матеріалів справи вбачається, що МКП «Херсонтеплоенерго» при зверненні до суду сплатило судовий збір у розмірі 3328,00 грн (квитанція про сплату № D9YR-1S7E-789E від 04.05.2026).
Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
У відповідності до п.п. 1-2 п. 2 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а немайнового характеру 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Одночасно, при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).
Беручи до уваги викладене, враховуючи подання позову до суду в електронній формі, судовий збір за подання позову із застосуванням коефіцієнту 0,8 становить 2662,40 грн (3328,00 грн х 0,8).
Отже, позивач сплатив суму судового збору у більшому розмірі, ніж передбачено законом. Сума зайво сплаченого судового збору складає 665,60 грн.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Отже, сума зайво сплаченого позивачем судового збору в розмірі 665,60 грн підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України за ухвалою суду за наявності відповідного клопотання.
З відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 2662,40 грн.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 232,233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.
Стягнути з Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі (72316, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Індустріальна, 89, ідентифікаційний код юридичної особи 42348993) на користь Міського комунального підприємства «ХЕРСОНТЕПЛОЕНЕРГО» (73003, Херсонська область, м. Херсон, Острівське шосе, буд. 1; ідентифікаційний код юридичної особи 31653320) заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії за січень 2022 року у розмірі 11433,61 грн (одинадцять тисяч чотириста тридцять три гривні 61 коп.) та судовий збір у розмірі 2662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 коп.).
Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано – 29.06.2026.
Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за вебадресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.А. Федько