Номер провадження: 22-ц/813/1218/26 
Справа № 523/19650/21
Головуючий у першій інстанції Куриленко О.М.
Доповідач Вадовська Л. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2026 року м. Одеса 

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М., 
суддів - Погорєлової С.О., Сєвєрової Є.С.,
за участю секретаря - Венжик Л.С.,
за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:
позивача акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», представника Поплавської О.В., 
від відповідача ОСОБА_1 – не з`явились,
переглянувши справу №523/19650/21 за позовом акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2025 року у складі судді Куриленко О.М., -
в с т а н о в и в :

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2022 року, ухваленим в порядку заочного розгляду справи, позов АТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» за Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 02 березня 2021 року заборгованість станом на 08 жовтня 2021 року в загальній сумі 18222,72 грн. та судові витрати в сумі 2102,00 грн. 
11 лютого 2025 року представником ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подано в системі «Електронний суд» заяву про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2022 року.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2025 року заяву представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2022 року повернуто заявнику.
Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2025 року оскаржено в апеляційному порядку.
11 липня 2025 року представником ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подано заяву про поновлення процесуального строку для подання заяви про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2022 року, скасування заочного рішення та призначення справи до розгляду за правилами позовного провадження.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2025 року заяву представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2022 року залишено без розгляду на підставі пункту 4 частини 1 статті 257 ЦПК України.
Висновок суду мотивовано тим, що 11 лютого 2025 року представником ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подано заяву про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2022 року; ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2025 року заяву про перегляд заочного рішення повернуто заявнику; ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2025 року оскаржено в апеляційному порядку.
08 жовтня 2025 року представником ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2025 року.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 10 грудня 2025 року поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2025 року.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції від 15 вересня 2025 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість ухвали полягає у порушенні норм процесуального права. Суд безпідставно послався на пункт 4 частини 1 статті 257 ЦПК України. Даною нормою передбачено підстави для залишення без розгляду позовної заяви, а не заяви про перегляд заочного рішення. В даному випадку законодавець мав на увазі іншу справу, а не ту, в якій суд отримав заяву, в той час як суд послався на справу з тим же номером. На час отримання заяви апелянта справа №523/19650/21 перебувала в апеляційному суді, тому суд не мав права приймати будь-яке судове рішення по заяві.
У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Державний ощадний банк України» заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує тим, що при зверненні з заявою від 11 лютого 2025 року про перегляд заочного рішення ОСОБА_1 вказувала, що вона не є стороною у справі та не зазначала, яким чином оскаржуване рішення впливає на її права та законні інтереси. Суд ухвалою від 17 лютого 2025 року повернув заяву про перегляд заочного рішення. 07 липня 2025 року на дану ухвалу подано апеляційну скаргу. 11 липня 2025 року ОСОБА_1 вдруге подано до суду першої інстанції заяву про перегляд заочного рішення, яку суд першої інстанції обґрунтовано ухвалою від 15 вересня 2025 року залишив без розгляду на підставі пункту 4 частини 1 статті 257 ЦПУК України. Так, на час звернення 11 липня 2025 року з заявою про перегляд заочного рішення в апеляційному суді перебувала справа за апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції від 17 лютого 2025 року про повернення заяви про перегляд заочного рішення. Тобто, одночасно в провадженні судів першої та апеляційної інстанції був наявний спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а саме щодо вирішення питання про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2022 року у справі №523/19650/21. Посилання апелянта на те, що пункт 4 частини 1 статті 257 ЦПК України застосуванню не підлягає, так як стосується позовної заяви, є недоцільними, так як в ЦПК відсутня самостійна норма закону, яка б встановлювала підстави залишення без розгляду саме заяв. Таким чином, у випадках відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд наділений правом застосовувати закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону). Зазначено, що відповідно до частини 2 статті 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що стали підставою для залишення без розгляду, має право звернутися до суду повторно. Отже, залишення заяви про перегляд заочного рішення без розгляду не є ознакою остаточного припинення провадження, і відновлення процесу залежить виключно від можливості усунути обставини, що стали підставою для застосування цього заходу.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали Київського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2025 року в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.
Справу №523/19650/21 розглянуто в порядку заочного розгляду.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2022 року, ухваленим в порядку заочного розгляду справи, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» за Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 02 березня 2021 року заборгованість станом на 08 жовтня 2021 року в загальній сумі 18222,72 грн. та судові витрати в сумі 2102,00 грн.
Відповідачем у справі №523/19650/21 зазначено ОСОБА_1 .
В порядку статті 284 ЦПК України відповідач ОСОБА_1 вправі подати до суду, який ухвалив заочне рішення, заяву про перегляд заочного рішення.
11 лютого 2025 року представником ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подано в системі «Електронний суд» заяву про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2022 року.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2025 року заяву представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2022 року повернуто заявнику.
Постановою Одеського апеляційного суду від 21 квітня 2026 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 задоволено; ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2025 року про повернення заяви про перегляд заочного рішення в справі за позовом АТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 18 травня 2026 року відмовлено у поновленні строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення; заяву від 11 лютого 2025 року представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2022 року в справі №523/19650/21 залишено без розгляду.
При оскарженні в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції від 17 лютого 2025 року представником ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 знову подано заяву від 11 липня 2025 року про поновлення процесуального строку для подання заяви про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2022 року, скасування заочного рішення та призначення справи за правилами позовного провадження.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2025 року заяву представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 від 11 липня 2025 року про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2022 року залишено без розгляду на підставі пункту 4 частини 1 статті 257 ЦПК України.
Отже, у справі №523/16650/21 має місце ухвалення заочного рішення, право на перегляд якого відповідач реалізувала поданням 11 лютого 2025 року заяви про перегляд заочного рішення; подання 11 липня 2025 року повторно заяви про перегляд заочного рішення мало місце до остаточного вирішення заяви від 11 лютого 2025 року про перегляд заочного рішення (ухвала суду першої інстанції від 17 лютого 2025 року про повернення заяви від 11 лютого 2025 року про перегляд заочного рішення була оскаржена в апеляційному порядку).
Результат апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції від 17 лютого 2025 року по заяві від 11 лютого 2025 року процесуально впливав на право відповідача повторно подати 11 липня 2025 року заяву про перегляд заочного рішення (у разі скасування ухвали від 17 лютого 2025 року про повернення заява від 11 лютого 2025 року підлягала чи прийняттю до розгляду чи перевірці щодо дотримання строків; у разі залишення без змін ухвали від 17 лютого 2025 року про повернення заява від 11 лютого 2025 року вважалася б повернутою, а заява від 11 липня 2025 року повторно поданою з усіма процесуальними наслідками щодо її прийняття/не прийняття).
Залишення заяви від 11 липня 2025 року про перегляд заочного рішення без розгляду з посиланням на пункт 4 частини 1 статті 257 ЦПК України є процесуально помилковим.
Оскаржувана ухвала від 15 вересня 2025 року як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню, справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду з урахуванням результату розгляду заяви від 11 лютого 2025 року про перегляд заочного рішення.
В судовому засіданні 11 червня 2026 року апеляційний суд закінчив з`ясування обставин і перевірку їх доказами; надав представнику АТ «Державний ощадний банк України», який з`явився в зал судового засідання, можливість виступити у судових дебатах (Ткач О.В. судову повістку отримала, представник Ткач С.А. повідомлення в електронний кабінет отримав, зі справою ознайомлений; не з`явились) та перейшов до стадії ухвалення судового рішення за результатами апеляційного провадження. З огляду на навантаження ухвалення та проголошення судового рішення відкладено на 18 червня 2026 року.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.6 ч.1 ст.374, ст.ст.379, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд –
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Ткача Сергія Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити. 
Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2025 року про залишення без розгляду заяви про перегляд заочного рішення в справі за позовом акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Постанова набирає законної сили після підписання. 
Постанова оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 
Повну постанову складено 18 червня 2026 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді С.О.Погорєлова 

Є.С.Сєвєрова