Справа № 161/8465/26 
Провадження № 2-а/161/145/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2026 року місто Луцьк 

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого - судді Черняка В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови,-
ВСТАНОВИВ:

Позивач через свого звернувся до суду із вказаним позовом.
В обґрунтування вимог вказує, що 23.02.2026 року Начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) ОСОБА_2 була винесена постанова №26/2в про притягнення до її адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП ( ОСОБА_3 як керівник ТОВ «»Укрспецпіддон» не подала до 20.12.2025 року інформацію про наявність транспортних засобів і техніки, їхній технічний стан, а також громадян, які працюють на них). Копія постанови отримана 07.04.2026 року. Позивач вважає оскаржувану постанову протиправною, такою, такою, що прийнята без урахування усіх обставин, які мають значення для прийняття рішення. З цих підстав, просить суд визнати її протиправною та скасувати.
Представник відповідача у письмовому відзиві від 15.05.2026 року позов заперечив, вказав, що оскаржувану постанову винесено відповідності до вимог законодавства, із належним встановленням віх фактичних обставин справи. Про розгляд справи позивач була повідомлена належним чином, про що свідчить її підпис у протоколі про адміністративне правопорушення. 
Оскільки вказана справа є незначної складності і для неї пріоритетним є швидке вирішення, суд розглянув її в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, які визначені у ст.ст. 268, 269, 271, 286 КАС України. В свою чергу вищенаведені положення КАС України не містять у собі заборони або обмежень на застосування правил, передбачених для спрощеного позовного провадження у ч.5 ст.262 КАС України, а саме щодо можливості розгляду справи без повідомлення сторін за наявними матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Як встановлено судом, оскаржувана постанова фактично була отримана позивачем 07.04.2026 року.
З даним позовом ОСОБА_1 звернулась до Луцького міськрайонного суду Волинської області 20.4.2026 року, тобто протягом встановленого законодавством десятиденного строку на оскарження постанови.
Враховуючи зазначені обставини, суд визнає причини пропуску строку для звернення до суду з даним позовом поважними, та вважає можливим поновити позивачу пропущений ним процесуальний строк для оскарження постанови.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
З матеріалів справи слідує, що 16.02.2026 року в особистій присутності ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (примірник протоколу вручено під особистий підпис позивача, про дату розгляду справи про адміністративне правопорушення повідомлена).
23.02.2026 року Начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 була винесена постанова №26/2в про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34000 грн.
З тексту постанови вбачається, що ОСОБА_3 як керівник ТОВ «»Укрспецпіддон» не подала до 20.12.2025 року інформацію про наявність транспортних засобів і техніки, їхній технічний стан, а також громадян, які працюють на них, чим порушила вимоги ст. 6 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п. 15 Положення про військово-транспортний обов`язок, затверджений Постановою КМУ №1921 від 28.12.2000.
Надаючи свою правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.
Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Диспозиція ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачає порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинено в особливий період, і вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.
Відповідно до п. 15 Положення про військово-транспортний обов`язок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2000 №1921, керівники підприємств, установ та організацій подають територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки щороку до 20 червня та 20 грудня інформацію про наявність транспортних засобів і техніки, їх технічний стан, а також про громадян, які працюють на підприємствах, в установах та організаціях на таких транспортних засобах і техніці, за формою згідно з додатком 1.
Суд зазначає, що кінцевою датою для подання керівниками підприємств, установ та організацій до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки інформації про наявність транспортних засобів і техніки, їх технічний стан, а також про громадян, які працюють на підприємствах, в установах та організаціях на таких транспортних засобах і техніці, є 20 грудня та 20 червня.
Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, Указом Президента України «Про ведення воєнного стану в України», який затверджено Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 року, введено в Україні воєнний стан, який продовжувався відповідними Указами Президента України та триває на момент розгляду справи.
З матеріалів справи вбачається, що позивач є керівником ТОВ «Укрспецпіддон».
Відповідно до п. 8 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30 грудня 2022 року, організація військового обліку в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях покладається на відповідних керівників.
Обов`язки з ведення військового обліку в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях покладаються на працівників служби персоналу, служби управління персоналом (далі - служба персоналу).
У разі відсутності штатної одиниці служби персоналу обов`язки з ведення військового обліку покладаються на особу, яка веде облік працівників в державному органі, органі місцевого самоврядування, на підприємстві, в установі, організації.
Працівники з питань мобілізаційної роботи або мобілізаційних підрозділів (за наявності) безпосередньо організовують роботу з бронювання військовозобов`язаних та контролю за станом ведення військового обліку.
Письмової інформації про наявність транспортних засобів і техніки, їх технічний стан, а також про громадян, які працюють на підприємстві на таких транспортних засобах і техніці у строк до 20.12.2025 позивач відповідачу не подала, будь-яких заперечень стосовно цього у позовній заяві не висловлювала, а тому зазначена постанова у справі про адміністративне правопорушення в частині визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, є законною та обґрунтованою.
Твердження позивача про те, що за подачу цієї звітності відповідала інша особа, так як вона перебувала у відпустці, належними доказами не підтверджена.
Крім того, суд зауважує, що як керівник товариства Півчук В.М. зобов`язана була проконтролювати факт подачі регулярної звітності.
Суд також зауважує, що притягнення особи до до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП здійснено відповідачем в межах строків накладення адміністративного стягнення, передбачених у ст.38 КУпАП.
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомлена з ним, повідомлена про дату розгляду справи про що свідчать її особисті підписи.
Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що керівником ІНФОРМАЦІЯ_2 правомірно винесено оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст.210-1 КУпАП.
Твердження позивача про незаконність та необґрунтованість постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.
У відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Зважаючи на те, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати, позивачу не відшкодовуються.
На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 73, 77, 78, 134, 139, 241-246, 250, 255, 268-272, 286, 295, 297 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови, – залишити без задоволення, а постанову Начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 №26/2в від 23.02.2026 року – без змін.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повний текст судового рішення складено 25 травня 2026 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області         В.В. Черняк