ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

20 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/10730/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В. (доповідач),
суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2026 року в адміністративній справі № 280/10730/25 (головуючий суддя першої інстанції - СіпакаА.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- 

В С Т А Н О В И В: 

Позивач 03.12.2025 року звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Запорізькій області, в якому просила: 
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області за №112250001821 від 23.10.2025 року щодо відмови у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; 
- зобов`язати ГУ ПФУ в Запорізькій області повторно розглянути заяву від 15.10.2025 року про призначення пенсії за віком, та зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 10.10.1982 року по 16.08.1984 року та з 1987 по 1992 рік (період роботи в колгоспі імені Чкалова), згідно із записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 02.07.1979 року.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2026 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вважає, що вважає, що Пенсійний орган діяв в межах своїх повноважень та згідно норм чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини.
Позивач відзив на скаргу не подала, що не перешкоджає розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
У період з 01.04.2026 року по 17.04.2026 року суддя-член колегії Чабаненко С.В. перебувала на лікарняному. 
Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Позивач - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 15.10.2025 року звернулася до ГУ ПФУ в Кіровоградській області з заявою про призначення пенсії за віком згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За принципом екстериторіальності заяву про призначення пенсії позивача розглянуто ГУ ПФУ в Запорізькій області та прийнято рішення № 112250001821 від 23.10.2025 року про відмову в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
У рішенні вказано наступне: Вік позивачки 61 рік 09 місяців 13 днів. Згідно наданих документів, страховий стаж - 13 років 07 місяців 10 днів.
За доданими документами до страхового стажу не зараховано:
період роботи з 10.10.1982 року по 16.08.1984 року по трудовій книжці НОМЕР_2 від 02.07.1979 року, оскільки запис про звільнення з роботи завірено нечітким відбитком печатки за яким неможливо визначити назву організації.
Також зазначено, що необхідно надати уточнюючі довідки про стаж роботи та реорганізацію підприємства.
Період роботи по довідці про підтвердження стажу роботи №01-32/531 від 30.09.2025 року за 1987-1992 року (частково враховано по догляду за дітьми до з-х річного віку), оскільки вказано по батькові з скороченням та ім`я ( ОСОБА_2 ) мають розбіжність з паспортними даними заявника. 
Також дані періоди не можливо врахувати по записам трудової книжки, оскільки в трудовій книжці не повністю дооформлені записи про встановлений мінімум трудової участі та кількість відпрацьованих трудоднів у колгоспі відсутнє посилання на документ № та дату внесення запису).
Вважаючи протиправним рішення про відмову в призначенні пенсії за віком, позивач оскаржила таке рішення до суду.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі по тексту - Закон №1058).
Згідно із п.1 ч.1 ст.24 Закону №1058 страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частиною четвертою статті 24 Закону №1058 встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058 у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.
Як вбачається зі змісту спірного рішення пенсійного органу, підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії була відсутність необхідного страхового стажу.
Судом встановлено, що трудова книжка позивача серії НОМЕР_1 від 02.07.1979 року містить наступні записи щодо спірних періодів роботи позивача:

4-5 сторінці трудової книжки серії НОМЕР_1 від 02.07.1979 року зроблено записи: 10.10.1982 року - зарахування на посаду«офіціантом»;
19.11.1982 року – переведення на посаду молодшої медицинської сестри по догляду за хворими;
16.08.1984 року – звільнення за власним бажанням за статтею 38 КЗоТ УССР.
Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що трудова книжка позивача містить неправдиві або недостовірні відомості щодо періодів трудової діяльності позивача. 
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку № 637.
Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 року №310 (далі по тексту - Основні Положення).
Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.
До трудової книжки колгоспника, зокрема заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).
Згідно з пунктом 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.
Також встановлений взірець трудової книжки колгоспника, відповідно до якого трудова книжка колгоспника містить окремі розділи: III «Членство в колгоспі», де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення, відомості про документ, на підставі якого внесений запис; IV «Відомості про роботу» - відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V «Трудова участь у громадському господарстві» - встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.

Тобто, трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого взірця, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).
Обов`язок правильного і точного внесення даних про роботу в трудову книжку і інші документи покладена на роботодавця (пункт 13 Основних положень).
Згідно із пунктом 5 постанови Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 року №310 «Про трудові книжки колгоспників» в трудову книжку колгоспника вносяться, в тому числі, відомості про трудову участь, а саме, прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, та стан його виконання. Отже, норми пенсійного законодавства передбачають необхідність врахування при обчисленні страхового стажу особи, що була членом колгоспу, виконання мінімуму трудової участі в громадському господарстві.
Аналіз вказаних норм свідчить, що законодавством визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку. Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб, насамперед керівником підприємства, установи, організації в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством. Самостійне внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності, а також внесення виправлень у разі неправильного або неточного запису не передбачено.
Отже, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган.
Аналогічні приписи закріплені в Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року №162, яка була чинною у період трудової діяльності позивача.
Щодо не зарахування до страхового стажу спірного періоду роботи позивача з огляду на нечіткість відбитка печатки, неможливість ідентифікації назви підприємства.
Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Нечіткий відтиск печатки в трудовій книжці не може бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.
У ці справі записи в трудовій книжці зроблено чітко, зрозуміло та без будь-яких виправлень та неточностей, відсутні ознаки підчисток та підробок, у зв`язку з чим, нечіткість відбитку печатки підприємства не може бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні спірного періоду роботи позивача з 10.10.1982 по 16.08.1984 до страхового стажу останнього.
Відтак, до загального страхового стажу позивача підлягає зарахуванню період роботи останнього з 10.10.1982 року по 16.08.1984 року.

Щодо не зарахування до страхового стажу спірного періоду період трудової діяльності позивача з 1987 року по 1992 року в колгоспі ім. Чкалова з огляду на розбіжність по батькові з скороченням та ім`я з паспортними даними заявника та не повністю до оформленними записами про встановлений мінімум трудової участі та кількість відпрацьованих трудоднів в колгоспі, суд зазначає наступне.
Трудова книжка позивача серії НОМЕР_1 від 02.07.1979 року містить наступні записи:
27.09.1984 року - зарахування в члени колгоспу імені Чкалова на посаду доярки;
24.02.2000 року – виключення з членів колгоспу та звільнення, у зв`язку з реорганізацією колгоспу імені Чкалова в Сільськогосподарський виробничий кооператив (СВК) «Лан».
Позивачем до заяви про призначення пенсії подано архівні довідки № 01-32/525 від 30.09.2025 року, №01-32/526 від 30.09.2025 року, № 01-32/527 від 30.09.2025 року, № 01-32/528 від 30.09.2025 року, № 01-32/531 від 30.09.2025 року, видані Архівною установою «Трудовий архів» Петрівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області. 
Відповідно до вказаних довідок, по документах архівного фонду «Колгосп ім. Леніна» в книгах книг по обліку праці і розрахунків за 1984 року по 1985 рік та за період з 1987 року по 1999 рік є такі дані про заробітну плату та кількість відпрацьованих вихододнів ОСОБА_3 (так у документах за 1984-1985 роки, зазначено російською мовою), ОСОБА_4 ( так у документі за 1987, 1990-1993, 1999 роки, зазначено російською мовою), ОСОБА_4 ( так у документі за 1988 рік, зазначено російською мовою), ОСОБА_4 . (так у документі за 1989 рік) , ОСОБА_3 ( так у документах за 1994-1995 роки), ОСОБА_1 (так у документі за 1996-1998,2000 роки), яка значиться дояркою. У первинних документах міститься інформація про місяць та рік, за який нарахована заробітна плата та ПІБ працівника. Довідка № 01-32/525 від 30.09.2025 року містить відомості про кількість вироблених трудоднів.
В той же час, роки роботи в колгоспі та відомості про кількість вироблених трудоднів, що зазначені в архівній довідці № 01-32/525 від 30.09.2025 року та в книзі обліку трудового стажу колгоспника щодо ОСОБА_1 , співпадають з такими ж даними зазначеними у трудовій книжці позивача ОСОБА_1 .
Таким чином, наведені докази в сукупності підтверджують, що саме позивач ( ОСОБА_1 ) працював у зазначені в трудовій книжці та архівній довідці № 01-32/531 від 30.09.2025 року роки в колгоспі ім. Леніна.
При цьому, є безпідставним посилання відповідача як на причину не врахування даних архівної довідки на те, що в такій довідці прізвище, ім`я, по батькові не співпадає з паспортними даними заявника, оскільки інформація, яка внесена до трудової книжки про спірний період роботи, з урахуванням наданої довідки, дає можливість встановити місце роботи, посаду та період роботи позивача.
У позивача наявна трудова книжка та вкладиш до неї, які дають можливість встановити період роботи в колгоспі.
Наявність інших довідок на підтвердження трудового стажу не може нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.
Крім того, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Не всі недоліки записів у трудовій книжці, можуть бути підставою для не врахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 06.03.2018 року у справі № 754/14898/15-а.
Отже, оскаржене рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області є протиправним та підлягає скасуванню.
Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 , до страхового стажу періоди роботи з 10.10.1982 року по 16.08.1984 року та з 1987 по 1992 рік (період роботи в колгоспі імені Чкалова), згідно із записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 02.07.1979 та повторно розглянути заяву позивача від 15.10.2025 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.
Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 КАС України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 КАС України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2026 року в адміністративній справі № 280/10730/25 залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2026 року в адміністративній справі № 280/10730/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 

Головуючий - суддя І.В. Юрко 

суддя С.В. Білак 

суддя С.В. Чабаненко