УХВАЛА

30 квітня 2026 року 
м. Київ

cправа № 910/3491/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Власова Ю. Л. (головуючого), Булгакової І. В., Малашенкової Т. М.,

за участю секретаря судового засідання Бутенка А. О., 
представників учасників справи:
прокурора - Філіпенко О.І.,
позивача - Градов А.Р.,
відповідача - Білецький І.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні
касаційні скарги заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону та Міністерства оборони України

на рішення Господарського суду міста Києва від 19 червня 2025 року (суддя Усатенко І.В.)
та постанову Північного апеляційного господарського суду від 01 жовтня 2025 року (колегія суддів: Андрієнко В. В., Шапран В. В., Буравльов С. І.)

у справі за позовом Заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮА.РПА"
про стягнення 2 160 270,00 грн штрафних санкцій.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Заступник керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону (далі - прокурор) звернувся до Господарського суду міста Києва в інтересах держави в особі Міністерства оборони України (далі - Міноборони) із позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮА.РПА" (далі - ТОВ "ЮА.РПА") про стягнення 2 160 270,00 грн (1 498 770,00 грн пені за порушення терміну надання послуг, 661 500,00 грн штрафу у розмірі 7% від суми прострочення).

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором про закупівлю послуг за державні кошти № 370/3/5/2/1/73 від 01 квітня 2022 року (далі - Договір про закупівлю) в частині порушення строків надання послуг.

2. Короткий зміст судових рішень

2.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 19 червня 2025 року, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 жовтня 2025 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "ЮА.РПА" на користь Міноборони пеню за порушення терміну виконання робіт у розмірі 8 100, 00 грн.

2.2. Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що обґрунтованими є вимоги про стягнення пені у сумі 8 100,00 грн за період з 26 лютого 2023 року по 26 лютого 2023 року. 

2.3. Оскільки судами встановлено, що відповідач максимально прострочив передачу виробів з ремонту на 1 день, підстави для нарахування штрафу за прострочення понад 30 днів відсутні.

3. Короткий зміст вимог касаційних скарг прокурора та позивача

3.1. Прокурор та Міноборони звернулися до Верховного Суду з касаційними скаргами на рішення Господарського суду міста Києва від 19 червня 2025 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 01 жовтня 2025 року, у яких просять вказані судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення про повне задоволення позовних вимог.

3.2. Підставою касаційного оскарження судових рішень попередніх інстанцій скаржники визначили пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), зазначивши про застосування судами норм матеріального права, які містяться в статтях 613 та 851 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) щодо зміни умов зобов`язання (відстрочення строку передачі товару за договором) на час прострочення кредитора, замість застосування пункту 3 частини першої статті 611 ЦК України (застосування правових наслідків за порушення зобов`язання у вигляді сплати неустойки), без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 04 грудня 2024 року у справі № 910/934/24 та від 26 червня 2025 року у справі №910/3380/24.

4. Рух справи в суді касаційної інстанції 

4.1. Згідно з протоколами автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 листопада 2025 року та передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 25 листопада 2025 року для розгляду касаційних скарг прокурора та позивача визначено колегію суддів у складі: Власов Ю. Л. - головуючий, Булгакова І. В., Малашенкова Т. М. 

4.2. Ухвалами від 12 грудня 2025 року відкрито касаційні провадження за касаційними скаргами прокурора та Міноборони на рішення Господарського суду міста Києва від 19 червня 2025 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 01 жовтня 2025 року у справі №910/3491/25, вирішено здійснювати спільний розгляд цих касаційних скарг у відкритому судовому засіданні; касаційні провадження зупинено до закінчення перегляду справи №910/13723/24 об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

4.3. Ухвалою Верховного Суду від 08 квітня 2026 року поновлено касаційне провадження у справі №910/3491/25, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 30 квітня 2026 року.

5. Порядок та межі розгляду справи судом касаційної інстанції

5.1. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

5.2. Нормами частини другої статті 300 ГПК України встановлені межі перегляду справи судом касаційної інстанції, а саме: суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

5.3. Відповідно до частини четвертої статті 300 ГПК України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

6. Стислий виклад встановлених судами обставин справи

6.1. 01 квітня 2022 року між Міноборони (замовник) та ТОВ "ЮА.РПА" (виконавець) укладено Договір про закупівлю послуг, відповідно до пункту 1.1 якого виконавець зобов`язується надати замовникові послуги з ремонту і технічного обслуговування транспортних засобів (далі - ремонт виробів) за номенклатурою, у кількості, в терміни та за цінами, які зазначені у календарному плані надання послуг, що є невід`ємною частиною цього Договору, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити ці послуги.

6.2. Згідно з пунктом 2.1 Договору виконавець повинен надати замовнику передбачені цим Договором послуги з ремонту виробів, якість яких відповідає технічним умовам, державним стандартам, кресленням та інше, які діють на підприємстві виконавця.

6.3. Як погоджено сторонами у пункті 3.1 Договору, в редакції додаткової угоди №3 від 27 лютого 2023 року, ціна Договору становить 29 160 000,00 грн з ПДВ.

6.4. Замовник оплачує надані та прийняті послуги з ремонту виробів, які передбачені календарним планом надання послуг з ремонту виробів, за договірною ціною, погодженою сторонами та зафіксованою у протоколі погодження договірної ціни послуг з ремонту виробів, яка відповідає обґрунтованим фактичним витратам, понесеним виконавцем та прийнятим замовником, з урахуванням встановленого Договором рівня прибутку (пункт 3.6 Договору).

6.5. Згідно з пунктом 5.1 Договору термін надання послуг з ремонту виробів - відповідно до календарного плану надання послуг з ремонту виробів (додаток № 1), що є невід`ємною частиною цього Договору.

6.6. За змістом пункту 5.3 Договору транспортування виробів до місця проведення ремонту здійснюється власними силами та засобами виконавця. Передача виробів для проведення ремонту, їх отримання після проведення ремонту здійснюється представником замовника та виконавцем та оформляється актом приймання-передачі виробів.

6.7. Відповідно до пункту 5.4 Договору передача виконавцю для ремонту виробів здійснюється замовником за нарядами. Отримання виробів в ремонт здійснюється виконавцем не пізніше 30 діб після укладення Договору (у кількості, що підлягає ремонту). У разі ненадходження виробів в ремонт у встановлені Договором терміни, сторони укладають додаткову угоду щодо подальшого порядку надання послуг з ремонту виробів.

6.8. У пункті 5.18 Договору зазначено, що за результатом приймання наданих послуг з ремонту виробів складається акт приймання наданих послуг з ремонту виробів. Акт приймання наданих послуг з ремонту виробів підписується уповноваженими особами замовника та виконавця та затверджується замовником та виконавцем не пізніше 5 робочих днів. Зобов`язання виконавця по наданню послуг з ремонту виробів за Договором вважаються виконаними в повному обсязі після підписання та затвердження акту приймання наданих послуг з ремонту виробів замовником (додаток № 4 до Договору).

6.9. Пунктом 7.2 Договору сторони погодили види порушень та санкцій за них, а саме: за порушення терміну виконання зобов`язання з виконавця стягується пеня у розмірі 0,1% вартості послуг з ремонту виробів, з яких допущено прострочення виконання, за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

6.10. Відповідно до пункту 10.1 Договору, в редакції додаткової угоди № 4 від 30 травня 2023 року, цей Договір набирає чинності з моменту підписання його двома сторонами і діє до 30 листопада 2023 року, а з питань фінансових та гарантійних зобов`язань - до повного виконання сторонами зобов`язань по цьому Договору.

6.11. Додатком № 1 до Договору про закупівлю, в редакції додаткової угоди № 3 від 27 лютого 2023 року, сторони погодили календарний план надання послуг з ремонту виробів, відповідно до якого надаються послуги з ремонту виробів у кількості 90 одиниць, з яких 30 одиниць - до 25 лютого 2023 року на суму 9 720 000,00 грн, 30 одиниць - до 25 березня 2023 року на суму 9 720 000,00 грн та 30 одиниць - до 25 квітня 2023 року на суму 9 720 000,00 грн. Термін надання звітних документів погоджено до 28 лютого 2023 року, 30 березня 2023 року та 30 квітня 2023 року відповідно. Загальна вартість послуг 29 160 000,00 грн.

6.12. Судами встановлено, що на ремонт вироби передавались на підставі нарядів: № 1042/22 від 07 квітня 2022 року - 11 виробів; № 1372/22 від 23 квітня 2022 року - 34 вироби; № 2923/22 від 15 липня 2022 року - 23 вироби; № 1590/1/23 від 25 березня 2023 року - 7 виробів; № 5171/23 від 25 серпня 2023 року - 10 виробів; №5289/23 від 30 серпня 2023 року - 8 виробів; № 7047/23 від 14 листопада 2023 року - 4 вироби.

6.13. До матеріалів справи долучено акти приймання-передачі виробів: № 1 від 11 травня 2022 року (3 шт.) на суму 972 000,00 грн; № 2 від 24 червня 2022 року (8 шт.) на суму 2 592 000,00 грн; № 3 від 12 липня 2022 року (12 шт.) на суму 3 888 000,00 грн; № 4 від 19 липня 2022 року (5 шт.) на суму 1 620 000,00 грн; № 5 від 25 липня 2022 року (2 шт.) на суму 648 000,00 грн; № 6 від 21 вересня 2022 року (6 шт.) на суму 1 944 000,00 грн; № 7 від 23 вересня 2022 року (3 шт.) на суму 972 000,00 грн; №8 від 29 вересня 2022 року (3 шт.) на суму 972 000,00 грн; № 10 від 24 жовтня 2022 року (6 шт.) на суму 1 944 000,00 грн; № 9 від 12 жовтня 2022 року (2 шт.) на суму 648 000,00 грн; № 11 від 14 листопада 2022 року (4 шт.) на суму 1 296 000,00 грн; № б/н від 08 квітня 2023 року (6 шт.) на суму 1 944 000,00 грн; № б/н від 12 квітня 2023 року (1 шт.) на суму 324 000,00 грн; № 15 від 12 вересня 2023 року (8 шт.) на суму 2 592 000,00 грн; № 14 від 12 вересня 2023 року (10 шт.) на суму 3 240 000,00 грн; № б/н від 12 вересня 2023 року (8 шт.) на суму 2 592 000,00 грн; № б/н від 22 листопада 2023 року (7 шт.) на суму 2 268 000,00 грн; № б/н від 23 листопада 2023 року (4 шт.) на суму 1 296 000,00 грн.

6.14. Відповідач виконав свої зобов`язання з ремонту виробів у повному обсязі, що підтверджується долученими до матеріалів справи актами приймання наданих послуг з ремонту виробів: № 1 від 27 лютого 2023 року на суму 17 496 000,00 грн щодо ремонту 54 виробів; № 2 від 30 квітня 2023 року на суму 2 268 000,00 грн щодо ремонту 7 виробів; № 3 від 28 листопада 2023 року на суму 5 832 000,00 грн щодо ремонту 18 виробів; № 4 від 28 листопада 2023 на суму 3 564 000,00 грн щодо ремонту 11 виробів.

6.15. Суди попередніх інстанцій встановили наступне.

6.15.1. У позовній заяві прокурор просив суд стягнути з відповідача 2 160 270,00 грн, з яких:1 498 770,00 грн - пеня за порушення терміну надання послуг; 661 500,00 грн - штраф 7% від суми прострочення (за прострочення більше 30 днів).

6.15.2. Умовами Договору передбачено, що відповідач зобов`язаний здійснити ремонт виробів у кількості 90 штук у наступні строки: 30 одиниць до 25 лютого 2023 року, 30 одиниць до 25 березня 2023 року та 30 одиниць до 25 квітня 2023 року. При цьому на позивача покладається обов`язок передати відповідачу прилади для ремонту протягом 30 днів з моменту підписання Договору. Оскільки Договір про закупівлю був укладений сторонами 01 квітня 2022 року, то прилади в ремонт позивач мав передати відповідачу до 02 травня 2022 року (з урахуванням приписів статті 254 ЦК України, оскільки останній день строку припав на вихідний день).

6.15.3. Матеріалами справи підтверджено, що 29 одиниць виробів для виконання Договору були отримані відповідачем лише у 2023 році; також 23 одиниці виробів були передані в ремонт 15 липня 2022 року. Всупереч умовам Договору замовник порушив своє зобов`язання із забезпечення передання виробів для проведення ремонту не пізніше 30 діб після укладення Договору, яке повинно було бути виконане замовником не пізніше 02 травня 2022 року.

6.15.4. Прострочення замовника з передання виробів для проведення їх ремонту складає:

-73 дні (з 03 травня 2022 року до 14 липня 2022 року) для виробів, переданих згідно з нарядом №2923/22 від 15 липня 2022 року;

-326 днів (з 03 травня 2022 року до 24 березня 2023 року) для 7 виробів, переданих згідно з нарядом №1590/1/23 від 25 березня 2023 року;

-479 днів (з 03 травня 2022 року до 24 серпня 2023 року) для 10 виробів, переданих згідно з нарядом №5171/23 від 25 серпня 2023 року;

-484 дні (з 03 травня 2022 року до 29 серпня 2023року) для 8 виробів, переданих згідно з нарядом №5289/23 від 30 серпня 2023 року;

-560 днів (з 03 травня 2022 року до 13 листопада 2023 року) для 4 виробів, переданих згідно з нарядом №7047/23 від 14 листопада 2023 року.

6.15.5. Як зазначає прокурор у позові, 29 виробів по останньому етапу були передані з ремонту з простроченням 216 днів, проте матеріалами справи підтверджено, що 7 з означених виробів були передані в ремонт 25 березня 2023 року (дата кінцевого строку виконання ремонту), 22 з означених виробів в ремонт були передані уже після закінчення граничного строку їх ремонту (25 серпня 2023 року, 30 серпня 2023 року та 14 листопада 2023 року).

6.15.6. Також прокуратурою зазначено, що 6 виробів по другому етапу було передано з ремонту з простроченням на 35 днів, а 1 виріб по третьому етапу був повернутий з простроченням на 4 дні, проте, як уже зазначено вище судом, по наряду № 2923/22 від 15 липня 2022 року прострочення позивача щодо передачі виробів в ремонт становило 73 дні.

6.15.7. Зазначення в пункті 5.4 Договору, що у разі ненадходження виробів в ремонт у встановлені Договором терміни, сторони укладають додаткову угоду щодо подальшого порядку надання послуг з ремонту виробів, не свідчить про врегулювання сторонами даних правовідносин у інший, відмінний від визначеного у статті 851 ЦК України спосіб. Як і не свідчить, що до даних правовідносин сторін не застосовуються норми цивільного законодавства, зокрема статті 851, 613 ЦК України. Крім того, додаткова угода з цього приводу сторонами укладена не була.

6.15.8. Оскільки передача в ремонт 6 виробів по другому етапу, 1 виробу по третьому етапу була прострочена на 73 дні, передача 29 виробів в ремонт по третьому етапу була прострочена на 326, 479, 484, 560 днів відповідно, то згідно з приписами статей 851, 613 ЦК України, суди вбачали обґрунтованим відстрочення строку передачі 6 виробів з ремонту від обумовленої сторонами в Договорі дати 25 березня 2023 року на 73 дні, 1 виробу - на 73 дні від 25 квітня 2023 року, та 7 виробів - на 326 днів, 10 виробів - на 479 днів, 8 виробів - на 484 дні та 4 виробів - на 560 днів від 25 квітня 2023 року.

6.15.9. Отже, з розрахунку прокурора вбачається, що за прострочення передачі 6 виробів по другому етапу нараховано пеню протягом 35 днів, проте, судами встановлено перенесення строків повернення виробів з ремонту на 73 дні, а отже прострочення з боку відповідача відсутнє. По 1 виробу по третьому етапу пеня нарахована прокурором за 4 дні, проте судами визнано обґрунтованим перенесення строків повернення виробів з ремонту на 73 дні, що підтверджує відсутність порушення з боку відповідача. По 29 виробам прострочення прокурором рахується протягом 183 днів, проте суди встановили, що строк повернення виробів з ремонту перенесено на 326, 479, 484, 560 днів. Тобто прострочення відповідача по передачі з ремонту 29 виробів відсутнє.

6.15.10. Водночас, суди погодилися з твердженням прокурора, що 30 виробів по першому етапу були повернуті з ремонту з простроченням 1 день.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

7. Доводи касаційної скарги прокурора

7.1. Прокурор оскаржує рішення місцевого та апеляційного господарських судів з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, оскільки вважає, що суди неправомірно застосували статті 613 та 851 ЦК України (які передбачають відстрочення строку передачі товару за договором на час прострочення кредитора) замість пункту 3 частини першої статті 611 ЦК України (застосування правових наслідків за порушення зобов`язання у вигляді сплати неустойки), без урахування правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 04 грудня 2024 року у справі №910/934/24, від 26 червня 2025 року у справі №910/3380/24, а також від 12 липня 2023 року у справі №904/8883/21, від 20 травня 2021 року у справі №910/2711/20 та від 28 травня 2020 року у справі №910/6217/19 (на які послався Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2024 року у справі №910/934/24).

7.2. Прокурор переконаний, що суди попередніх інстанцій зробили неправомірний висновок про відстрочення строку передачі виробів з ремонту від обумовленої сторонами в договорі дати - 02 травня 2022 року, яка визначена пунктом 5.4 Договору про закупівлю. Наголошує, що враховуючи положення пункту 5.4 Договору та за відсутності додаткової угоди, якою б сторони змінили терміни виконання зобов`язань, визначені додатком №1 до Договору, відсутні підстави вважати, що зобов`язання відповідача щодо термінів виконання ремонту є продовженим.

7.3. Акцентує, що Верховний Суд у своїй постанові від 26 червня 2025 року у справі № 910/3380/24 визнав помилковими висновки апеляційного суду про те, що внаслідок порушення зобов`язання з передачі виробів замовником у ремонт відбувається зміна умов зобов`язання - відстрочення строку передачі виробів із ремонту від обумовленої сторонами в договорі дати на час прострочення кредитора; касаційний суд зауважив, що сторонами чітко погоджено у договорі порядок зміни строків виконання зобов`язань, і такий порядок дотримано не було. 

При цьому справа № 910/3380/24 є подібною з цією справою №910/3491/25 за предметом та підставами позову, суб`єктним складом та правовим регулюванням.

7.4. Також у постанові від 04 грудня 2024 року у справі № 910/934/24 за участю тих же сторін Верховний Суд зробив висновки на користь позивача, пославшись на власні постанови від 12 липня 2023 року у справі №904/8883/21, від 20 травня 2021 року у справі №910/2711/20 та від 28 травня 2020 року у справі №910/6217/19, в яких зазначено, що при вирішенні спорів щодо належного та своєчасного виконання договорів підряду, як зі сторони замовника, так і підрядника, суди повинні надавати оцінку вжитим діям сторонами підрядного зобов`язання на його виконання у їх сукупності. Верховний Суд зазначив, що суди попередніх інстанцій не звернули уваги на відсутність доказів укладення відповідно до умов договору (пункт 5.4) додаткової угоди щодо подальшого порядку надання послуг з ремонту виробів, якою б сторони змінили терміни виконання зобов`язань, визначені у додатку № 1 до договору, у редакції додаткової угоди № 1 від 30 грудня 2022 року; крім того, строки вказаного договору неодноразово переносились на користь відповідача; сторони тричі погоджували нові терміни виконання зобов`язань за вказаним договором, продовживши їх на строк понад 335 днів.

7.5. Окремо прокурор наголошує на важливості належного та вчасного надання послуг за Договором про закупівлю в особливий період.

8. Доводи касаційної скарги позивача

8.1. Позивач вказує у касаційній скарзі доводи, подібні доводам прокурора, також посилаючись на неврахування судами попередніх інстанцій правових висновків з постанов Верховного Суду від 04 грудня 2024 року у справі №910/934/24, від 26 червня 2025 року у справі №910/3380/24, які зроблені у подібних правовідносинах.

8.2. Зазначає, що відповідач порушив строки надання послуг, визначені у календарному плані, а саме:

- по етапу №1 встановлено прострочення на 1 день терміну виконання зобов`язання (ремонту) 30 виробів на суму послуг 8 100 000 грн, зокрема з 26 лютого по 26 лютого 2023 року;

- по етапу №2 встановлено прострочення на 35 днів терміну виконання зобов`язання (ремонту) 6 виробів на суму послуг 1 620 000 грн, зокрема з 26 березня по 29 квітня 2023 року;

- по етапу №3 встановлено прострочення на 4 дні терміну виконання зобов`язання (ремонту) 1 виробу на суму послуг 270 000 грн, зокрема з 26 квітня по 29 квітня 2023 року;

- по етапу №3 встановлено прострочення на 216 днів терміну виконання зобов`язання (ремонту) 29 виробів на суму послуг 7 830 000 грн, зокрема з 26 квітня по 27 листопада 2023 року.

8.3. Відмовляючи у стягненні з відповідача штрафних санкцій за вказані прострочення, суди попередніх інстанцій не врахували, що, керуючись принципом свободи договору, сторони можуть передбачити в договорі такі умови, які не відповідатимуть положенням статей 851 та 856 ЦК України. При цьому договір є обов`язковими для виконання сторонами.

9. Заперечення відповідача на касаційні скарги прокурора та позивача

9.1. У відзивах на касаційні скарги прокурора та позивача відповідач стверджує про безпідставність та необґрунтованість викладених у них доводів, просить залишити їх без задоволення, рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

9.2. Зазначає, що за умовами Договору про закупівлю саме на позивача покладено обов`язок або передати вироби для проведення їхнього ремонту, або ініціювати зменшення обсягу закупівлі послуг з ремонту виробів, якщо у позивача відсутні ремонтопридатні вироби. Відповідач звертався до позивача із проханнями надати вироби для ремонту або укласти додаткову угоду до Договору про зменшення обсягу послуг, але відповіді не отримав.

9.3. Звертає увагу, що відповідно до пункту 7.9 Договору про закупівлю виконавець звільняється від відповідальності за ненадання послуг з ремонту виробів у разі неможливості замовника надати вироби, або комплектуючі (за необхідності) для проведення ремонту.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

10. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

10.1. Під час касаційного перегляду справи Верховний Суд, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства закріплених у частині третій статті 2 ГПК України, зокрема, ураховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін та дотримуючись принципу верховенства права, на підставі встановлених фактичних обставин здійснює перевірку застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

10.2. Верховний Суд звертає увагу на те, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, які наведені скаржником і стали підставою для відкриття касаційного провадження.

10.3. Також Верховний Суд наголошує, що переглядаючи справу в касаційному порядку, він виконує функцію "суду права", а не "факту", отже, відповідно до статті 300 ГПК України перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи.

10.4. Верховний Суд позбавлений права самостійно досліджувати, перевіряти та переоцінювати докази, самостійно встановлювати по-новому фактичні обставини справи, певні факти або їх відсутність.

10.5. Крім того, колегія суддів Верховного Суду звертає увагу на положення частини першої статті 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", відповідно до якої Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

10.6. Отже, повноваження Верховного Суду з розгляду касаційних скарг мають здійснюватися з метою забезпечення сталої судової практики, а не створення можливості проведення додаткового апеляційного перегляду.

Стосовно підстави касаційного оскарження, визначеної пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України

10.7. Виходячи зі змісту касаційних скарг, прокурор та Міноборони називають підставу касаційного оскарження, визначену пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, зокрема, зазначають про те, що суди попередніх інстанцій застосували положення статей 613, 851 ЦК України всупереч правовим висновкам, зробленим Верховним Судом у подібних правовідносинах (у спорах між тими ж сторонами із подібних підстав) у постановах від 04 грудня 2024 року у справі № 910/934/24 та від 26 червня 2025 року у справі №910/3380/24.

10.8. Отже, Верховний Суд переглядає судові рішення попередніх інстанцій в межах вказаних доводів касаційних скарг.

10.9. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України підставою касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

10.10. Правовідносини у справах № 910/934/24 та 910/3380/24 подібні з правовідносинами у цій справі. Зокрема, у всіх трьох справах суди розглядали спори між Міноборони та ТОВ "ЮА.РПА" про стягнення штрафних санкцій за договорами про закупівлю, умови яких є схожими, і зокрема, у всіх справах спірним було питання правильного застосування пункту 5.4 цих договорів про закупівлю, від тлумачення якого залежала наявність / відсутність правових підстав для нарахування позивачем штрафних санкцій за неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків щодо вчасного надання послуг з ремонту виробів.

(Інші названі у касаційних скаргах прокурора та позивача постанови Верховного Суду містять правові висновки загального характеру, про що зазначають і самі скаржники, ці постанови не оцінюються колегією суддів Верховного Суду на предмет подібності відповідних правовідносин правовідносинам у цій справі.)

10.11. У постановах від 04 грудня 2024 року у справі № 910/934/24 та від 26 червня 2025 року у справі №910/3380/24 Верховний Суд, здійснюючи тлумачення пункту 5.4 договорів про закупівлю, сформулював правову позицію, зміст якої зводиться до того, що у пункті 5.4 договору сторони чітко погодили порядок зміни строків виконання зобов`язань - шляхом укладення додаткової угоди; за відсутності такої додаткової угоди порушення замовником зобов`язання з передачі виробів у ремонт не призводить до автоматичної зміни умов зобов`язання; тобто відстрочення строку передачі виробів із ремонту від обумовленої сторонами в договорі дати на час прострочення кредитора не відбувається.

10.12. Разом із тим, Верховним Судом також розглядалася справа №910/13723/24 за позовом Міноборони до ТОВ "ЮА.РПА" про стягнення штрафних санкцій за договором про закупівлю. Відповідний договір про закупівлю у справі №910/13723/24 також містить пункт 5.4, відповідно до якого, зокрема, отримання виробів в ремонт здійснюється виконавцем не пізніше 30 діб після укладення договору (у кількості, що підлягає ремонту). У разі ненадходження виробів в ремонт у встановлені договором терміни, сторони укладають додаткову угоду щодо подальшого порядку надання послуг з ремонту виробів.

10.13. Ухвалою Верховного Суду від 12 серпня 2025 року справу № 910/13723/24 передано на розгляд об`єднаної палати для відступу від висновків, зокрема, які містяться у постановах Верховного Суду від 04 грудня 2024 року у справі №910/934/24 та від 26 червня 2025 року у справі № 910/3380/24, стосовно відсутності підстав вважати, що зобов`язання підрядника щодо термінів виконання ремонту є продовженим, у зв`язку з відсутністю укладеної із замовником додаткової угоди про зміну термінів виконання зобов`язань у разі прострочення замовником встановлених договором термінів передачі виробів у ремонт.

10.14. Постановою об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 березня 2026 року у справі №910/13723/24 зазначене питання вирішено таким чином.

Укладений сторонами договір за своєю правовою природою є змішаним договором з елементами договору підряду та надання послуг.

У вирішенні спорів щодо належного та своєчасного виконання договорів підряду як зі сторони замовника, так і підрядника, суди повинні надавати оцінку вжитим сторонами підрядного зобов`язання діям на його виконання у їх сукупності. Неможливо розглядати порушення підрядником термінів виконання робіт без дослідження своєчасності та повноти виконання своєї частини зобов`язань замовником. Адже кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку (частина перша статті 613 ЦК України). Близькі за змістом правові висновки викладені Верховним Судом, зокрема, у постановах від 31 травня 2022 року зі справи № 910/6217/19, від 12 липня 2023 року зі справи № 904/8883/21.

Зазначена норма захищає інтереси боржника у випадку прострочення кредитора, насамперед, щодо застосування до нього заходів відповідальності за порушення строків виконання зобов`язання.

Суди попередніх інстанцій встановили, що за умовами договору позивач зобов`язався передати відповідачу прилади для ремонту протягом 30 днів з моменту підписання договору, але допустив прострочення.

Додаткова угода (що передбачено у пункті 5.4 договору) щодо подальшого надання послуг з ремонту виробів сторонами укладена не була.

Суд зазначає, що для такого різновиду підрядних правовідносин, як підряд на ремонт речі, законодавець у статті 851 ЦК України встановив обов`язок замовника передати підрядникові річ, що підлягає ремонту, за умовами договору підряду. Зазначеному обов`язку замовника кореспондується право підрядника не розпочинати роботу з ремонту або зупинити виконання договору підряду до моменту надання замовником чергової речі у ремонт, якщо виконання підрядних робіт сторони погодили у кілька етапів. Таке право підрядника передбачене законом і не залежить від укладення / неукладення сторонами додаткової угоди до договору у зв`язку з невиконанням замовником обов`язку щодо передачі підряднику речі в ремонт.

Так, дата передачі виробів у ремонт безпосередньо впливає на виникнення у відповідача можливості розпочати ремонтні роботи.

Невиконання замовником обов`язку щодо передачі підряднику конкретної речі, що підлягає ремонту, зумовлює об`єктивну неможливість розпочати чи продовжити виконання робіт і, відповідно, затягує строки виконання договірних зобов`язань підрядником.

Отже, якщо відповідно до змісту зобов`язання кредитор має здійснити певні дії, пов`язані із забезпеченням виконання або прийняттям виконання (наприклад, надання матеріалів, необхідних для виконання робіт, погодження із замовником виробників матеріалів / обладнання, що використовуються при виконанні робіт тощо), невиконання боржником своїх обов`язків в такому випадку не буде вважатися простроченням, а тому не будуть наставати загальні наслідки, передбачені ЦК України (зокрема, сплата боржником неустойки).

У цьому випадку і дії кредитора (передача виробів в ремонт), і дії боржника (виконання робіт) свідчать про те, що сторони виявили свою волю на продовження строків виконання робіт (навіть без укладення додаткової угоди), а не припинення зобов`язання.

Встановивши що мало місце прострочення кредитора (Міністерства) з передачі виробів у ремонт, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що зазначене безпосередньо вплинуло на виникнення у відповідача можливості розпочати ремонтні роботи, відповідно строк передачі таких виробів з ремонту підлягає відстроченню (продовженню) на час прострочення кредитора і невиконання боржником своїх обов`язків з передачі виробів з ремонту у визначений договором строк у такому випадку не вважається простроченням, а отже, відсутні підстави для нарахування штрафних санкцій (неустойки) за цей період.

Стосовно необхідності укладення сторонами додаткової угоди до договору щодо подальшого надання послуг з ремонту виробів у зв`язку з несвоєчасним невиконання замовником обов`язку щодо передачі підряднику речі в ремонт Суд зазначає таке.

Договір, на підставі якого виникли спірні правовідносини, є договором про закупівлю послуг за державні кошти, а тому внесення змін до нього, доповнень тощо має здійснюватися відповідно до норм ЦК України з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про публічні закупівлі", зокрема, ураховуючи що у цій справі здійснювалася оборонна закупівля товарів, робіт і послуг за державні кошти в умовах воєнного стану.

За пунктом 8 частини п`ятої статті 41 названого Закону у зв`язку з необхідністю забезпечення потреб оборони під час дії правового режиму воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях можуть бути змінені істотні умови договору про закупівлю (після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі) замовником, визначеним у Законі України "Про оборонні закупівлі", а саме: обсяг закупівлі, сума договору, строк дії договору та виконання зобов`язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг.

Згідно з преамбулою Закону України "Про оборонні закупівлі" метою цього Закону є визначення правових засад для забезпечення матеріально-технічних і наукових потреб сектору безпеки і оборони держави шляхом ефективного та прозорого здійснення оборонних закупівель із дотриманням заходів захисту національних інтересів, створення конкурентного середовища, запобігання корупції у сфері оборонних закупівель, розвитку добросовісної конкуренції, а також ефективного та прозорого планування, реалізації і контролю за здійсненням оборонних закупівель.

Одним із принципів оборонних закупівель є ефективність використання коштів та результативність.

Водночас однією із засад цивільного судочинства є добросовісність (частина шоста статті 3 ЦК України).

Ураховуючи застосування принципу сontra proferentem (з лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав), слід також враховувати поведінку / бездіяльність замовника за договором щодо укладення / неукладення додаткових угод стосовно подальшого порядку виконання робіт (надання послуг) з ремонту виробів у разі ненадходження виробів до виконавця в ремонт у встановлені договором терміни.

У цій справі позивач (Міністерство) не довів, а суди не встановили вжиття Міністерством як замовником за договором дій (заходів) з укладення з виконавцем додаткової угоди до договору щодо подальшого порядку надання послуг (виконання робіт) з ремонту виробів у зв`язку з ненадходженням виробів до виконавця в ремонт у встановлені договором терміни.

З урахуванням викладених у цій постанові правових висновків (див. пункти 8.22 - 8.25 цієї постанови) об`єднана палата відступає від висновку, викладеного у постановах від 04 грудня 2024 року зі справи №910/934/24, від 26 червня 2025 року зі справи № 910/3380/24, та висновує, що у разі прострочення замовником встановлених договором термінів передачі виробів у ремонт (незалежно від наявності або відсутності укладеної додаткової угоди до Договору щодо продовження строків виконання робіт) існують підстави вважати продовженим на такий самий термін виконання зобов`язання підрядником стосовно виконання ремонту.

10.15. Таким чином, Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду відступив від власних висновків, викладених у постановах від 04 грудня 2024 року у справі №910/934/24 та від 26 червня 2025 року у справі №910/3380/24, на які посилались скаржники в обґрунтування підстави касаційного оскарження, визначеної пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, та які стали підставою для відкриття касаційного провадження у цій справі.

10.16. Згідно з частиною другою статті 315 ГПК України у постанові об`єднаної палати Верховного Суду має міститися висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, що передала справу на розгляд об`єднаної палати.

10.17. Відповідно до частини четвертої статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

10.18. У пункті 4 частини першої статті 296 ГПК України зазначено, що суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що Верховний Суд у своїй постанові викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, або відступив від свого висновку щодо застосування норми права, наявність якого стала підставою для відкриття касаційного провадження, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку, коли Верховний Суд вважає за необхідне відступити від такого висновку).

10.19. З огляду на необхідність врахування висновку об`єднаної палати Верховного Суду з постанови від 20 березня 2026 року у справі №910/13723/24 під час розгляду та вирішення цієї справи № 910/3491/25, відповідність позиції судів попередніх інстанцій у цій справі вказаному правовому висновку об`єднаної палати та відсутність підстав для відступлення від нього, колегія суддів Верховного Суду виснує про наявність передумов для закриття касаційного провадження у цій справі на підставі пункту 4 частини першої статті 296 ГПК України.

Керуючись статтями 234, 235, 296 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Закрити касаційне провадження за касаційними скаргами заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону та Міністерства оборони України на рішення Господарського суду міста Києва від 19 червня 2025 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 01 жовтня 2025 року у справі №910/3491/25.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. Л. Власов

Суддя І. В. Булгакова

Суддя Т. М. Малашенкова