УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року
м. Київ

справа № 752/18509/16
провадження № 61-5431ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс»
заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», ОСОБА_1 ,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 19 березня 2026 року у складі колегії суддів: Нежури В. А., Верланова С. М., Невідомої Т. О.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 27 листопада 2017 року позов ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» заборгованість за договорами про надання споживчого кредиту № 2009647743 та № 2009647912 від 03 листопада 2014 року у розмірі 162 247,65 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 27 березня 2018 року відмовлено
у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 27 листопада 2017 року у справі за позовом ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Постановою Верховного Суду від 09 серпня 2018 року касаційну скаргу
ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 27 березня 2018 року залишено без змін (провадження № 61-22458св18).

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2023 року заяву
ТОВ «ФК «Прайм Альянс», заінтересовані особи: ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», ОСОБА_1 , про заміну сторони стягувача у виконавчому листі задоволено.

Замінено стягувача у виконавчому листі № 752/18509/16, виданого Голосіївським районним судом міста Києва щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ТОВ «ФК Довіра та Гарантія» за договорами про надання споживчого кредиту № 2009647743 від 03 листопада 2014 року та № 2009647912
від 03 листопада 2014 року у розмірі 162 247,65 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 433,71 грн, а саме: ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Прайм Альянс».

Постановою Київського апеляційного суду від 20 березня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

У задоволенні заяви ТОВ «ФК «Прайм Альянс» про заміну сторони стягувача у виконавчому листі відмовлено.

У квітні 2024 року ТОВ «ФК «Прайм Альянс» повторно звернулося до суду із заявою, в якій просило замінити вибулого стягувача у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого листа, виданого Голосіївським районним судом міста Києва на підставі рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 27 листопада 2017 року у справі № 752/18509/16-ц про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК Довіра та Гарантія» за договорами про надання споживчого кредиту від 03 листопада 2014 року № 2009647743 та № 2009647912 у розмірі 162 247,65 та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 433,71 грн, а саме, змінити стягувача ТОВ «ФК Довіра та Гарантія» на його правонаступника ТОВ «ФК Прайм Альянс».

В обґрунтування заяви вказувало, що 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Прайм Альянс» та ТОВ «Довіра та Гарантія» було укладено договір факторингу № 29/01/19-2, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право нового кредитора до ОСОБА_1 за кредитними договорами про надання споживчого кредиту від 03 листопада 2014 року № 2009647743 та від 03 листопада 2014 року № 2009647912.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 03 травня 2024 року у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Прайм Альянс», заінтересовані особи: ТОВ «Довіра та Гарантія», ОСОБА_1 , про заміну стягувача у виконавчому листі відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» подали апеляційні скарги.

Постановою Київського апеляційного суду від 09 квітня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. 

Апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Прайм Альянс» залишено без задоволення. Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 03 травня 2024 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 05 листопада 2025 року касаційні скарги ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» та ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 09 квітня 2025 року скасовано та передано справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Київського апеляційного суду від 19 березня 2026 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» задоволено частково.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 03 травня 2024 року скасовано і ухвалено нове судове рішення такого змісту.

Замінено стягувача у виконавчому листі № 752/18509/16, виданому Голосіївським районним судом міста Києва щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ТОВ «ФК Довіра та Гарантія» за договорами про надання споживчого кредиту від 03 листопада 2014 року № 2009647743 та від 03 листопада 2014 року № 2009647912 у розмірі 162 247,65 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 433,71 грн, а саме: ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Прайм Альянс».

У квітні 2026 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 19 березня 2026 року, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Прайм Альянс».

Касаційна скарга обґрунтована тим, що судами попередніх інстанцій невірно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Зазначає, що введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами, однак, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на зазначені обставини та те, що у поданій заяві ТОВ «ФК «Прайм Альянс» не порушувало питання про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, дійшов помилкового висновку про наявність підстав для заміни сторони виконавчого провадження. Триваюча пасивна поведінка ТОВ «ФК «Прайм Альянс» не свідчить про дотримання строку звернення до суду.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до частини шостої статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Вивчивши касаційну скаргу ОСОБА_1 , зміст постанови Київського апеляційного суду від 19 березня 2026 року, Верховний Суд дійшов висновку, що скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Такого висновку Суд дійшов з огляду на таке.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з частинами першою, другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець (частини перша, друга статті 442 ЦПК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «По виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни боржника внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником). У зв`язку з цим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої
особи - правонаступника.

Процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 55 ЦПК України, - це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Відповідно до частин першої, другої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Отже, особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Водночас, заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, в тому числі, до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. На цій стадії боржник вчиняє дії на виконання рішення суду добровільно або під примусом.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України, далі - ЦК України). 

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України).

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (частина перша статті 517 ЦК України).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (частина перша статті 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін.

Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні це заміна на будь - якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення.

Як вже зазначалося, на стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПКУкраїни. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями статті 55 ЦПК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 16 лютого 2021 року у справі № 911/3411/14 (провадження № 12-39гс20), від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21), а також у постановах Верховного Суду: від 23 лютого 2022 року в справі № 242/2770/18 (провадження № 61-10061св21), від 07 червня 2022 року у справі № 2-844/10 (провадження № 61-17839св20).

Крім того, у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21) Велика Палата Верховного Суду вказала на наступне: «Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року в справі № 201/16014/13-ц (провадження № 61-9098сво20) вказано, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва на стадії виконання рішення суду, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Таким чином, при вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні необхідно встановити факт вибуття сторони виконавчого провадження та переходу до особи матеріальних прав і обов`язків вибулої сторони.
Встановивши факт відступлення права вимоги за кредитними договорами від 31 жовтня 2007 року № 014/0031/82/82982, від 28 серпня 2008 року № 010/14-10/437 G98, наявність відкритого виконавчого провадження і врахувавши наведені висновки Верховного Суду щодо застосування норм права до подібних правовідносин, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно виходив з того, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення прав вимоги є підставою для правонаступництва у цивільних відносинах і такий правонаступник кредитора має право звертатися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження. Наведене, у свою чергу, є підставою, передбаченою частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», для заміни стягувача у справі.

Відмовляючи у задоволені заяви про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив з того, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання сплив ще 04 квітня 2022 року. При цьому, у поданій заяві заявник не порушує питання про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Апеляційний суд, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та задовольняючи заяву ТОВ «ФК «Прайм Альянс» про заміну сторони виконавчого провадження, виходив з того, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про сплив строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Відповідно до пункту 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», доповненого Законом України від 15 березня 2022 року № 2129-ІХ, який набрав чинності з 26 березня 2022 року, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Отже, встановивши, що ТОВ «ФК «Прайм Альянс» внаслідок відступлення права вимоги стало правонаступником ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», а строк пред`явлення виконавчого листа до виконання у цій справі не сплив, суд апеляційної інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для заміни сторони стягувача у виконавчому листі по справі № 752/18509/16.

Інші доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають, а є лише незгодою заявника з їх змістом та зводяться до власного тлумачення норм матеріального та процесуального права.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись частинами четвертою, п`ятою і шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 19 березня 2026 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» про заміну стягувача у виконавчому провадженні, заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Довіра та Гарантія», ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає. 

 Судді:	 І. Ю. Гулейков    	
	Р. А. Лідовець    	
	Д. Д. Луспеник