Справа № 513/224/26 
Провадження № 1-кп/513/113/26 

Саратський районний суд Одеської області

В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2026 року Саратський районний суд Одеської області в складі: 
головуючої судді ОСОБА_1 , 
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , 
прокурора ОСОБА_3 , 
обвинуваченого ОСОБА_4 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду об`єднані кримінальні провадження № 12025162240001672 від 10 грудня 2025 року, №12026162240000170 від 06 лютого 2026 року за обвинуваченням 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Татарбунари, Татарбунарського району Одеської області, громадянина України, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, -
у с т а н о в и в:
ОСОБА_4 , достовірно знаючи про те, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого наразі неодноразово продовжено востаннє з 05 листопада 2025 року відповідно до Указу Президента України від 20 жовтня 2025 року №793/2025, затверджений Законом України від 21 жовтня 2025 року №4643- IX, строком на 90 діб (тобто на момент вчинення злочину), вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин:
Так, 08 грудня 2025 року приблизно о 19 годині 00 хвилин ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з особою (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження за №12026162240000190 від 10 лютого 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України), переслідуючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з метою особистого збагачення, умисно, з корисливих мотивів, зайшли через металеву хвіртку на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де шляхом розбиття одного з вікон вказаного домоволодіння проникли до приміщення вищезазначеного будинку, звідки умисно, повторно, таємно викрали майно, належне ОСОБА_5 , а саме: телевізор марки «Samsung» моделі UE32M5000AK, чорного кольору, плоский, діагоналлю 32 дюйми, вартістю 5300,00 гривень (п`ять тисяч триста гривень); кавомашину «Siemens», маркування Тур ES8KD, вартістю 7900,00 гривень (сім тисяч дев`ятсот гривень); одну пару кросівок замшевих «Puma», вартістю 1200,00 гривень (одна тисяча двісті гривень); одну пару кросівок «Nike ZOOM», вартістю 1890,00 гривень (одна тисяча вісімсот дев`яносто гривень); ковдру синього кольору, текстильну, розмірами 160 х 200 см, вартістю 212 гривень (двісті дванадцять гривень), мікрохвильову піч марки «LG» моделі VS-20226, вартістю 625,00 гривень (шістсот двадцять п`ять гривень), електричний чайник марки «Vimar» моделі VK-2011, вартістю 624,00 гривні (шістсот двадцять чотири гривні); електродухову піч марки «Mirta» моделі «МО-0036R/B», вартістю 1490,00 гривень (одна тисяча чотириста дев`яносто гривень), після чого з місця події зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілій матеріальні збитки на загальну суму 19241,00 гривня (дев`ятнадцять тисяч двісті сорок одна гривня).
Продовжуючи злочинну діяльність, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про те, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого наразі неодноразово продовжено, востаннє з 05 листопада 2025 року відповідно до Указу Президента України від 20 жовтня 2025 року №793/2025, затверджений Законом України від 21 жовтня 2025 року №4643-IX, строком на 90 діб (тобто на момент вчинення злочину), вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин:
Так, 09 грудня 2025 року приблизно о 02 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , разом з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження за №12026162240000190 від 10 лютого 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, переслідуючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з метою особистого збагачення, умисно, з корисливих мотивів, зайшли через металеву хвіртку на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де через раніше розбите вікно домоволодіння проникли до приміщення вищезазначеного будинку, звідки умисно, повторно, таємно викрали майно, належне ОСОБА_5 , а саме: двері міжкімнатні дерев`яні зі скляними вставками, обладнані металевою ручкою та замковим механізмом, вартістю 3700,00 гривень (три тисячі сімсот гривень), після чого з місця події зникли, розпорядившись краденим на власний розсуд, спричинивши потерпілій матеріальні збитки на значену суму.
Окрім цього, продовжуючи злочинну діяльність, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про те, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого наразі неодноразово продовжено, востаннє з 05 листопада 2025 року відповідно до Указу Президента України від 20 жовтня 2025 року №793/2025, затверджений Законом України від 21 жовтня 2025 року №4643-IX, строком на 90 діб (тобто на момент вчинення злочину), вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин:
Так, 14 грудня 2025 року приблизно о 12 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , переслідуючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з метою особистого збагачення, умисно, з корисливих мотивів, зайшов через металеву хвіртку на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де через незакриті ролети гаражного приміщення проник до приміщення вищезазначеного гаражу, звідки умисно, повторно, таємно викрав майно, належне ОСОБА_7 , а саме: бензотример «STIHL FS 55», вартістю 6838,30 гривень (шість тисяч вісімсот тридцять вісім гривень), після чого з місця події зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальні збитки на зазначену суму.
Встановлено, що ОСОБА_4 , достовірно знаючи про те, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого наразі неодноразово продовжено, востаннє з 03 лютого 2026 року, відповідно до Указу Президента України від 12 січня 2026 року №40/2026, затверджений Законом України від 14 січня 2026 року №4758-IX, строком на 90 діб (тобто на момент вчинення злочину), вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин:
Так, 04 лютого 2026 року приблизно о 20 годині 00 хвилин ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із невстановленою слідством особою (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження), переслідуючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з метою особистого збагачення, умисно, з корисливих мотивів, зайшли через металеву хвіртку на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , де за допомогою заздалегідь приготовленого предмету - металевої стамески, шляхом віджиму металопластикових дверей проник до вищезазначеного будинку, звідки умисно, повторно, таємно викрав майно, належне ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: берці піщаного (бежевого) кольору вартістю 1610,93 грн. (одна тисяча шістсот десять гривень 93 коп.), берці зеленого (оливкового) кольору, вартістю 1493,10 грн. (одна тисяча чотириста дев`яносто три гривні 10 коп.) та печатні плати та проводку з мідним покриттям загальною вагою 9,6 кг, вартістю 420 гривень за кілограм на загальну суму 4032 гривні, після чого з місця події зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд спричинивши своїми умисними діями матеріальний збиток потерпілому ОСОБА_8 , на загальну суму: 6904,03 гривень.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю, суду показав, що він повністю визнає усі фактичні обставини, викладені в обвинувальних актах, щодо обставин вчинення ним кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються, у вчиненому щиро розкаюється та просить його суворо не карати. Також розповів, що він із товаришем був на підпитку, як зазначено в обвинувальному акті, викрали мікрохвильову піч, чайник, двері, кофемолку, кросівки, ковдру, із вартістю викраденого майна повністю погоджується. Також потім у потерпілого ОСОБА_8 викрав кабель, берці, проводку. Дуже шкодує про свій вчинок, соромно перед потерпілими, оскільки вони його знають із дитинства, просив суворо не карати, також зазначив, що бажає проходити військову службу та стати на шлях виправлення.
Прокурор в судовому засіданні просив призначити покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, із застосуванням статті 75 КК України строком на три роки, поклавши обов`язки визначені ст.76 КК України.
Потерпіла ОСОБА_9 у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи, в матеріалах справи від останньої наявна заява про проведення судового засідання без її участі у зв`язку із задовільним станом здоров`я.
Потерпілий ОСОБА_7 , також будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, у судове засідання не з`явився та в матеріалах справи наявна заява про проведення судових засідань без його присутності. 
Потерпілий ОСОБА_8 , повідомлений про дату, час та місце судового засідання в установленому законом порядку – до суду не прибув. 12 травня 2026 року надав суду заяву у якій просив про проведення судового засідання без його участі та винести покарання в межах чинного законодавства України.
Враховуючи, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи, і судом встановлено, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин даного судового провадження, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій, заслухавши думку прокурора, роз`яснивши положення ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів судового провадження, які ніким не оспорюються, а обмежився лише допитом обвинуваченого, а також дослідженням характеризуючих даних про особу обвинуваченого, відомостей щодо речових доказів, та висновками експертиз.
Оцінюючи зібрані в даному кримінальному провадженні докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов до висновку про те, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, у вчиненні яких останній обвинувачується знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та підтверджується, поза розумним сумнівом, комплексом достатньо переконливих, чітких, неспростовних і узгоджених між собою доказів.
Оцінюючи викладене, суд дійшов до висновку, що винність ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються, доведена в судовому засіданні повністю, а саме за подією 08/09 грудня 2025 року за ч.4 ст.185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням в житло, вчинена в умовах воєнного стану, за подією 14 грудня 2025 року, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням в інше приміщення, вчинена в умовах воєнного стану; за подією 04 лютого 2026 року, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням в житло, вчинена в умовах воєнного стану.
Так, судом враховано, що ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 22 травня 2026 року. Подання в.о. начальника Білгород-Дністровського районного сектору № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_10 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_4 - задоволено. Звільнено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання, призначеного вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27 грудня 2011 року, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень, та зміненого ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27 вересня 2012 року у вигляді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень на 240 (двісті сорок) годин громадських робіт у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку. Ухвала суду набрала законної сили 01 червня 2026 року. Отже, в діях ОСОБА_4 відсутня така кваліфікуюча ознака, як повторність за подією 09 грудня 2025 року, що узгоджується із висновками Верховного Суду та роз`ясненнями викладеними у Пленуму Верховного суду України від 29 червня 1990 року №5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановления вироку».
Відповідно до висновків досудової доповіді про обвинуваченого ОСОБА_4 , беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість ОСОБА_4 , його спосіб життя, історію правопорушень, встановлено середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та середній рівень ймовірної небезпеки для суспільства (у тому числі для окремих осіб). Враховуючи зазначене, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі для окремих осіб). На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе, за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі, якщо суд дійде висновку про звільнення його від відбування покарання з випробуванням, пропонуємо, окрім обов`язків, визначених п. 1 п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України, додатково покласти на нього обов`язок, передбачений ч.3 п.2, п.4 ст. 76 КК України не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Зміна прокримінального мислення».
Суд призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , враховує: мету покарання, передбачену ст. 50 КК України, загальні засади призначення покарання, передбачені ст.ст. 65-67 КК України - вид та у межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинення злочинів, відповідно до положень Загальної частини КК України, ступінь тяжкості злочинів, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та запобіганню вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.
Так, до обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відносить щире каяття, активне сприяння у розкритті кримінальних правопорушень.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст.67 КК України не встановлені.
Виходячи з наведеного вище та враховуючи обставини судового провадження, ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який не перебуває на обліку в лікаря-психіатра та нарколога, посередньо характеризується за місцем проживання, а також приймаючи до уваги наявність пом`якшуючих покарання обставин та те, що обтяжуючі обставини не встановлені, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції закону за яким він притягується до кримінальної відповідальності за ч.4 ст.185 КК України, та вважає за доцільне застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, визначені п. п. 1-2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Підстав для застосування ст. 69, ст. 69-1 КК України до обвинуваченого суд не вбачає.
Саме таке покарання буде доцільне для профілактики вчинення обвинуваченим нових злочинів, буде найбільш відповідати принципам та меті його призначення, зазначене випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року. Також такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винних. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.
Відповідно до ст.ст.368, 374 КПК України, суд, ухвалюючи остаточне рішення за обвинувальним актом у виді призначення покарання, вирішує питання, зокрема, щодо застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
12 травня 2026 року ОСОБА_4 суддею Саратського районного суду Одеської області було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 10 липня 2026 року, та строк дії якого на сьогодні не закінчився. 
Приймаючи до уваги, що суд дійшов висновку про доцільність призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі та можливість його звільнення від відбування покарання із встановленням іспитового строку, застосований щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою підлягає скасуванню та останній підлягає звільненню негайно в залі суду.
Разом із цим, до набрання вироком законної сили, з метою належної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд уважає за необхідне застосувати до нього запобіжний захід у виді особистого зобов`язання із покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.
Із урахуванням положень ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_4 слід зарахувати у строк покарання термін його утримання під вартою з моменту фактичного взяття під варту (затримання), тобто з 31 березня 2026 року по день ухвалення даного вироку – 05 червня 2026 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Цивільний позов у кримінальних провадженнях не заявлено. 
Питання про процесуальні витрати по кримінальному провадженню за залучення експертів для проведення експертиз, суд вирішує керуючись ч. 2 ст. 124 та ст. 126 КПК України, зокрема з ОСОБА_4 на користь держави слід стягнути документально підтверджені процесуальні витрати у загальному розмірі 10538,23 грн (3634,20+6904,03).
Питання про арешт майна та про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до положень ч. 4 ст. 174, ч. 9 ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.349, 368, 370, 374, суд -
у х в а л и в:
ОСОБА_4 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю на три роки, якщо він протягом цього терміну не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі пунктів 1, 2 ч. 1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.
Іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 05 червня 2026 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України, ОСОБА_4 зарахувати у строк покарання термін його утримання під вартою з моменту фактичного взяття під варту (затримання), тобто з 31 березня 2026 року по день ухвалення даного вироку – 05 червня 2026 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Застосований щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою скасувати. 
До набрання вироком законної сили застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, поклавши на нього наступні обов`язки:
- прибувати до суду за першою вимогою;
- повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи (проходження служби).
Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на прокурора.
Звільнити ОСОБА_4 з-під варти негайно у залі суду.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в дохід держави 10538 (десять тисяч п`ятсот тридцять вісім) гривень 23 (двадцять три) копійки процесуальних витрат за проведення у кримінальному провадженні судових експертиз. 
Речові докази: двері міжкімнатні дерев`яні, зі скляними вставками, обладнані металевою ручкою та замковим механізмом, розмірами орієнтовно 80 х 200 см, у використаному, задовільному стані; телевізор марки «Samsung» моделі UE32M5000AK, чорного кольору, плоский, діагоналлю 32 дюйми, без видимих механічних пошкоджень; кавомашина «Siemens», маркування Тур ES8KD, темного кольору, технічно справна; кросівки «Рumа», бежевого кольору, 40 розміру, у використаному стані; кросівки «Nike», чорного-білого забарвлення, 39 розміру, у використаному стані; ковдра синього кольору, текстильна, розмірами 160 х 200 см; мікрохвильова піч марки «LG» моделі VS-20226, білого кольору, технічно справна, із наявними слідами експлуатації; електричний чайник марки «Vimar» моделі VК-2011, металево-білого кольору, справний, з ознаками використання; електродухова піч марки «Mirta» моделі «МО-0036R/B», у первинній заводській упаковці, коробка розпакована, сама піч у майже новому стані, комплекту наявності, - повернути власнику, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 грудня 2025 року.
Речові докази: бензотример «STIHL FS 55», повернути власнику, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 січня 2026 року.
Речові докази: взуття: дві пари військових берців, а саме: берці піщаного кольору, розміру 43 1 пара; берці зеленого кольору, розміру 42 1 пара. Електронні плати: плати від різної електронної техніки у кількості 43 (сорок три) одиниці, різних форм, розмірів та конструктивного виконання, частково пошкоджені, - повернути власнику, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 лютого 2026 року.
Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд Одеської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом. 
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні. 

Суддя ОСОБА_1