ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/220/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Плахтій Н.Б.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «МЕЛМІТ» до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів і картки відмови, 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕЛМІТ» (далі – ТОВ «МЕЛМІТ», позивач) звернулося з позовом до Волинської митниці (далі – відповідач, митний орган) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2025/000235/2 від 08.08.2025, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2025/002075.
В обґрунтуванням позовних вимог позивач зазначає, що 01.07.2025 між ТОВ «МЕЛМІТ» (покупець) та компанією EMBUTIDOS RODRIGUEZ S.L. (продавець) було укладено контракт №11/2025/DE, згідно з п. 1.1. якого Продавець зобов`язується поставити Покупцю охолоджене та заморожене свиняче м`ясо, сало, субпродукти, кістки та інші частини свині відповідно до кількості, асортименту, якості, умов упаковки, маркування, строків поставки та інших умов цього Договору, згідно проформи інвойсу, який є невід`ємною частиною цього контракту, і підписується на кожну партію товару, а Покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його в порядку, передбаченому цим договором.
На підставі проформи №MEL290725 від 29.07.2025 сторони узгодили поставку партії товару - «Заморожене іберійське свиняче хребтове сало зі шкірою - 3» у кількості 21000 кг за ціною 1,35 євро /1 кг на загальну суму 28350,00 євро та на умовах поставки FCA Леон (Іспанія).
Така проформа була оплачена позивачем у повному обсязі згідно свіфт повідомлення №P2507310924005 від 31.07.2025 та платіжної інструкції №P2507310924005 від 31.07.2025. У призначені платежу наявне посилання на вищезазначені контракт та проформу, у якій було узгоджено вартість товару.
В подальшому поставка товару супроводжувалась рахунком №25/3000470 від 01.08.2025. При цьому, продавцем було відвантажено дещо менший обсяг товару - 20312 кг на суму 27421,20 євро, який був прийнятий позивачем без зауважень.
08.08.2025 для митного оформлення вищезазначеної партії товару митному органу було подано МД №25UA205140049439U4 та ряд документів, перелічених в графі 44.
Митна вартість була визначена позивачем за ціною контракту в загальному розмірі 1416475,77 грн, з урахуванням витрат на перевезення товару до кордону України (92689,92 грн еквівалент 1920 євро).
Відповідач, в процесі опрацювання наданих для митного оформлення товару документів, надіслав повідомлення, у якому зазначив, що подані декларантом документи містять розбіжності та запропонував надати додаткові документи.
В подальшому позивачу було відмовлено у митному оформленні товару шляхом прийняття картки відмови №UA205140/2025/002075 та рішення про коригування митної вартості товару №UA205140/2025/000235/2 від 08.08.2025. Митну вартість товару скориговано на рівні 1,6488 євро за 1 кг.
У зв?язку із вказаним, позивач був змушений здійснити подальше митне оформлення товару зі сплатою митних платежів в розмірі 58089,32 грн. 
Митне оформлення товару для випуску у вільний обіг із застосуванням гарантійних зобов?язань відбувалось на підставі МД №25UA205140049668U3 від 08.08.2025.
У порядку частини восьмої статті 55 Митного кодексу України (далі - МК України) позивач подав заяву від 16.10.2025, до якої додатково надав: лист перевізника від 14.10.2025 про залучення до перевезення третіх осіб, платіжну інструкцію №Р.2509100924004.0 від 10.09.2025 про оплату послуг з перевезення, акт надання послуг з перевезення №431/T/2025 від 07.08.2025 та платіжну інструкцію №Р.2507310924005.0 від 31.07.2025 про оплату товару.
Листом від 20.10.2025 №7.3-2/15-02/14/12172 відповідач відмовив у визнані заявленої позивачем митної вартості товару та повідомив про відсутність підстав для скасування спірного рішення.
Позивач вважає, що рішення про коригування митної вартості товару та картка відмови підлягають визнанню протиправним та скасуванню.
Щодо зауваження митного органу про те, що відповідно до пунтку 3.4 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 01.07.2025 №11/2025/DE вартість упаковки, маркування, завантаження на транспортний засіб входять у вартість товару, проте відомостей для перевірки зазначеного не надано, позивач вказує наступне.
Термін «франко-перевізник» - FCA правил Інкотермс означає, що продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. Вибір місця поставки впливає на зобов?язання щодо завантаження й розвантаження товару у такому місці. Якщо поставка здійснюється на площах продавця, продавець відповідає за завантаження.
Як вбачається із товаросупровідних документів, зокрема графи 4 міжнародної ТТН (CMR) №0490 від 01.08.2025, завантаження товару відбувалось у місті знаходження продавця товару - Leon провінція Soto de la Vega Іспанія.
У зв?язку із цим продавець (відправник товару) відповідає за завантаження товару на транспортний засіб. 
Відтак, доводи відповідача, що з огляду на умови поставки FCA LEON (Іспанія) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваного товару, пов?язану з його транспортуванням до місця ввезення на митну територію України, повинен нести клієнт є безпідставними.
В спростування зауважень відповідача про те, що відповідно в графи 23 автотранспортної накладної CMR від 01.08.2025 №0490 перевізник RIDEF TRANS Sp.z.o.o.. що суперечить перевізнику TIMTRANS, зазначеному в заявці на перевезення від 28.07.2025 №431/T/2025, рахунку про надання транспортно-експедиційних послуг від 07.08.2025 №431/T/2025, довідці про транспортні витрати від 07.08.2025 б/н, позивач зазначає таке.
Згідно заявки №431/T/2025 від 28.07.2025 було узгоджено транспортування вантажу автомобілем WGM90092/WZ520JH і саме цим транспортним засобом здійснювалось перевезення оцінюваного товару, що випливає із міжнародної ТТН (CMR) №0490 від 01.08.2025 та з інших документів, поданих до митного оформлення.
Крім того, разом із заявою від 16.10.2025 позивач надав відповідачу лист перевізника - компанії TIMTRANS від 14.10.2025, у якому останній вказує, що вищезазначене перевезення згідно заявки 431/T/2025 здійснювалось автомобілем WGM90092 / WZ520JH партнера перевізника - підприємства RIDEF TRANS, а загальна вартість експедиційних послуг 2000,00 євро, з яких 1920 євро за маршрутом Леон - Ягодин, включає в себе винагороду експедитора.
Тобто, перевізник підтвердив, що транспортування товару здійснювалось залученим перевізником RIDEF TRANS, а винагорода експедитора включена у загальну вартість перевезення (2000,00 євро), а відтак й до митної вартості товару.
Також позивач вказує, що опис товару «Сало свійських свиней морожене 3 см, іберійське» згідно рахунка-фактури від 01.08.2025 №25/3000470 є ідентичним опису в прайс-листі. Різниця у формулюванні опису між прайс-листом і проформою (інвойсом) полягає лише в положенні позначення класу відносно товщини сала, у рахунках клас (-) зазначено перед значенням товщини сала 3 см, а у прайс-листі (-) після, а також у вказівці на наявність шкіри (rind on) у рахунках, тоді як у прайс-листі ця інформація відсутня.
Незважаючи на незначні відмінності у формулюванні, мова йде про той самий товар: іберійське хребтове сало товщиною 3 класу (-). Різниця у формулюванні опису носить технічний характер і не впливає на ідентичність товару, його якість та вартість.
Також позивач вказує, що до митного оформлення надавалась не платіжна інструкція від 31.07.2025 №Р2507310924005, а SWIFT повідомлення, яке містить відмітки банку (номерні датовані штампи) як надавача платіжних послуг, що свідчить про перерахування (списання) коштів від декларанта продавцю товару згідно контракту №11/2025/DE та проформи №MEL290725.
Відтак, такий документ містить усі необхідні реквізити (відмітки) надавача платіжних послуг, що свідчить про виконання платіжної операції.
Разом із заявою від 16.10.2025 відповідачу було додатково надано платіжну інструкцію в іноземній валюті від 31.07.2025 №Р2507310924005.0, яка також містила відмітки банку як надавача платіжних послуг, а також у призначені платежу якої є пряме посилання на вищезазначені контракт та проформу. У такій платіжній інструкції наявна дата її виконання банком - 31.07.2025.
Відтак, у відповідача було у наявності достатньо документів, які свідчать про проведення повного розрахунку за оцінюваний товар згідно проформи №MEL290725 від 29.07.2025.
Позивач зазначає, що ним у повному обсязі було надано належні та допустимі докази на підтвердження витрат на транспортування товару та правильно проведений розрахунок митної вартості товару за основним методом.
Натомість відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані позивачем документи у своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу.
Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є похідною від рішення про коригування митної вартості, а тому також підлягає скасуванню.
З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 19.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.61).
Відповідач у відзиві на позовну заяву (а.с.64-75, 79-88) позовних вимог не визнала, посилаючись на те, що у відповідності до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №651, статті 257 МК України для митного оформлення товарів декларантом позивача було подано МД №25UA205140049439U4 від 08.08.2025 на товар: «сало свійських свиней морожене». Разом із МД декларантом подано перелік документів, визначених в графі 44 МД. Митну вартість заявлено позивачем за основним методом визначення митної вартості, про що свідчить інформація, внесена до графи 43 митної декларації.
Під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару встановлено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв?язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності, а саме:
- відповідно до пункту 3.4 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 01.07.2025 №11/2025/DE вартість упаковки, маркування, завантаження на транспортний засіб входять у вартість товару, проте відомостей для перевірки зазначеного не надано;
- з огляду на умови поставки FCA LEON (Іспанія) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваного товару, пов?язані з його транспортуванням до місця ввезення на митну територію України, повинен нести клієнт;
При цьому, вартість таких витрат не зазначено у графі 21 декларації митної вартості ДМВ, що свідчить про не включення декларантом таких витрат до заявленої митної вартості.
- відповідно до графи 23 автотранспортної накладної CMR від 01.08.2025 №0490 перевізник RIDEF TRANS Sp.z.o.o.., що суперечить перевізнику TIMIRANS, зазначеному в заявці на перевезення від 28.07.2025 №431/Т/2025, рахунку про надання транспортно-експедиційних послуг від 07.08.2025 №431/T/2025, довідці про транспортні витрати від 07.08.2025 б/н.
Участь третіх осіб у ланцюзі поставки товару на митну територію України може створювати додаткові витрати, обов?язок сплати комісійної винагороди, які за правилами частини десятої статті 58 МК України можуть бути складовими митної вартості;
- в прайс-листі від 25.07.2025 вказана вартість чотирьох товарів, в т.ч.найменування Iberico Back Fat 3+ (вартість 1,60 євро/кг) та Iberico Back Fat 3-(вартість 1,35 євро/кг). До митного оформлення згідно рахунка-фактури від 01.08.2025 №25/3000470 заявлена фактурна вартість 1,35 Євро/кг з описом товару «Сало свійських свиней морожене -3см, іберійське», що є не ідентичним опису в прайс-листі;
- платіжна інструкція в іноземній валюті від 31.07.2025 №P2507310924005 не відповідає нормам Закону України від 21.06.2018 №2473-VIII «Про валюту і валютні операції». Положенню про здійснення операцій із валютними цінностями затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 №62, для здійснення платіжної операції з переказу іноземної валюти використовується платіжна інструкція в іноземній валюті, реквізити якої передбачені Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216. Платіжний документ не містить належних відомостей про надавача платіжних послуг чи його ID ключа, які підтверджували виконання операцій за такою платіжною інструкцією.
Відтак, саме під час опрацювання документів, які підтверджують митну вартість і встановлено вищевказані розбіжності, які є визначальними для сумніву митниці в достовірності заявлених декларантом відомостей про митну вартість та, як наслідок, реалізації права митного органу вимагати додаткові документи.
У відповідності до статей 53, 54 МК України декларанту запропоновано надати додаткові документи.
Декларант не надав витребовуваних митницею документів, про що повідомив листом від 08.08.2025 №8214.
Оскільки позивачем не було надано всіх документів на запит митного органу, які б документально підтвердили або визначили кількісно і достовірно складові митної вартості, митна вартість не могла бути визначена за основним методом визначення митної вартості.
Митну вартість товару визначено за резервним методом на рівні - 1,92 дол.США/кг (згідно курсу валют на день подання митної декларації - 1,6488 Євро/кг) за ЕМД №UA205140/2025/044665 від 16.07.2025. Митницею за основу для коригування митної вартості взято вартість товару «Сало свійських свиней морожене, іберійське ... Виробник EMBUTIDOS RODRIGUEZ S.L., ES.», ввезеного на умовах поставки FCA Leon, з врахуванням обсягу ввезеної партії товару та зовнішньоекономічного договору (контракту) стороною, якого є виробник товарів.
Товар випущено у вільний обіг з наданням гарантій, передбачених частиною сьомою статті 55 МК України, про що свідчить МД №25UA205140049668U3 від 08.08.2025
16.10.2025 ТОВ «МЕЛМІТ» на адресу Волинської митниці було надіслано лист б/н (вх. митниці №19267/14/7.3-2-15 від 16.10.2025) про надання додаткових документів в порядку частини восьмої статті 55 МК України.
За результатами розгляду заяви ТОВ «МЕЛВІТ» Волинською митницею було надано обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів №7.3-2/15-02/14/12172 від 20.10.2025. 
З огляду на наведене вище, а також ненаданням декларантом всіх витребуваних митним органом підтверджуючих документів, представник відповідача вважає рішення коригування митної вартості №UA205140/2025/000235/2 від 08.08.2025 таким, що прийняте у повній відповідності до вимог чинного законодавства, а тому законним та обґрунтованим. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.
У відповіді на відзив (а.с.146-149) позивач не погодився з доводами відзиву з підстав, наведених у позовній заяві.
Інші заяви по суті справи не надходили.
Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів та підстав.
01.07.2025 між ТОВ «МЕЛМІТ» (покупець) та компанією EMBUTIDOS RODRIGUEZ S.L. (продавець) було укладено контракт №11/2025/DE (а.с.17-18), за умовами якого продавець зобов`язується поставити покупцю охолоджене та заморожене свиняче м`ясо, сало, субпродукти, кістки, та інші частини свин відповідно до кількості, асортименту, якості, умов упаковки, маркування, строків поставки та інших умов цього Договору, згідно проформи інвойсу, який є невід?ємною частиною цього контракту, і підписується на кожну партію товару, а покупець зобов?язується прийняти товар та оплатити його в порядку, передбаченому цим договором.
Пунктом 1.2 контракту передбачено, що найменування, обсяг, ціна та інші параметри товару визначаються в проформі-інвойсах, що є невід?ємною частиною цього договору та оформлюються до кожної партії товару.
Кількість товару - 500000,00 кг. Валютою контракту є Євро. Ціна згідно проформи - інвойсу. Сума контракту - 500000,00 Євро (пункти 2.1 – 2.4 контракту).
Відповідно до рахунку - проформи №MEL290725 від 29.07.2025 сторонами контракту узгоджено поставку товару: заморожене іберійське свиняче хребтове сало із шкірою в кількості 21000 кг за ціною 1,35 євро за 1 кг та на загальну суму 28350 євро (а.с.19, 115, переклад а.с.19 зворот).
Передоплата за товар була проведена позивачем згідно із банківським платіжним документом (swift) №P2507310924005 від 31.07.2025 на суму 28350 євро (а.с.20, 1 зворот, переклад а.с.20 зворот).
На виконання умов контракту, відповідно до рахунку – фактури (інвойсу) №25/3000470 від 01.08.2025 компанія EMBUTIDOS RODRIGUEZ S.L. поставила позивачу заморожене іберійське свиняче хребтове сало із шкірою в кількості 20312 кг за ціною 1,35 євро за 1 кг на загальну суму 27421,20 євро (а.с.21, 113 зворот, переклад а.с.22).
З метою здійснення митного оформлення товару: «сало свійських свиней морожене – 3 см, iберійське, хребтове зі шкірою, представлене у вигляді шматків, без будь-якої теплової кулінарної обробки, без вміст харчових добавок, спецій, солі, приправ та інших домішок, не консервоване, ага нетто – 20312 кг, дата виробництва - 06-07/2025, термін придатності - 06-07/2027, при t-18C градусів. Виробник: EMBUTIDOS RODRIGUEZ S.L., ES. торговельна марка-нема даних», що постачався згідно з вищевказаним контрактом, декларант позивача подав до Волинської митниці електронну митну декларацію, якій присвоєно номер №25UA205140049439U4 від 08.08.2025 (а.с.15, 90). Митну вартість товару визначено за першим основним методом - за ціною договору.
Разом з митною декларацією позивачем було надано наступні документи: зовнішньоекономічний договір (контракт) від 01.07.2025 №11/2025/DE (а.с.17-18, 106 зворот-108), проформа-рахунок №MEL290725 від 29.07.2025 (а.с.19, 115, переклад а.с.19 зворот); банківський платіжний документ (swift) №P2507310924005 від 31.07.2025 (а.с.20, 1 зворот, переклад а.с.20 зворот), рахунок-фактуру (інвойс) №25/3000470 від 01.08.2025 (а.с.21, 113 зворот, переклад а.с.22); лист від 01.08.2025 (а.с.21 зворот, 118 зворот, переклад а.с.22 зворот), прайс-лист від 25.07.2025 (а.с.23, 114 зворот, переклад а.с.23 зворот), міжнародну товарно - транспортну накладну (CMR) від 01.08.2025 №0490 (а.с.24, 109, переклад а.с.24 зворот), контракт №19/2024 від 01.04.2024 року про надання транспортно - експедиційних послуг (організація автомобільних перевезень) (а.с.25-27, 119-121), заявка на перевезення товару №431/T/2025 від 28.07.2025 (а.с.28, 117), рахунок №421/T/2025 від 07.08.2025 (а.с.25, 110 зворот, переклад а.с.25 зворот), довідка про транспортні витрати від 07.08.2025 (а.с.26, 118 зворот), сертифікат якості від 01.08.2025 (а.с.31, 114), міжнародний ветеринарний сертифікат №ES2425001071 від 01.08.2025 (а.с.32-33, 115 зворот-116), митна декларація країни відправлення №25PL30101000267UB3 від 07.08.2025 (а.с.34, 108 зворот, переклад а.с.34 зворот), сертифікат про походження товару EUR.1 №PL/MF/AU 0248465 від 04.08.2025 (а.с.109 зворот-110), пакувальний лист від 01.08.2025 (а.с.111-113).
08.08.2025 позивачу направлено електронне повідомлення щодо необхідності надання додаткових документів відповідно до положень статті 53 МК України, а саме: виписку з бухгалтерської документації; банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; висновки про вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; транспортні (перевізні) документи; якщо здійснювалось страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-лист) виробника товару (а.с.97).
Листом від 08.08.2025 №8214 декларант позивача повідомив, що на даний час надав всі витребувані документи, які були в наявності. Просив випустити товар у вільний обіг та прийняти рішення по митній вартості імпортованого товару без врахування термінів, визначених частиною третьою статті 53 МК України (а.с.106).
08.08.2025 митний орган за результатами перевірки митної декларації, а також інших документів, наданих відповідно до МК України, прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2025/000235/2 (а.с.35, 89) та видав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2025/002075 (а.с.36, 94 зворот-95).
У графі 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів зазначено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв?язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, та містять наступні розбіжності:
Відповідно до пункту 3.4 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 01.07.2025 №11/2025/DE вартість упаковки, маркування, завантаження на транспортний засіб входять у вартість товару, проте відомостей для перевірки зазначеного не надано.
З огляду на умови поставки FCA LEON (Іспанія) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваного товару, пов?язану з його транспортуванням до місця ввезення на митну територію України, повинен нести клієнт. При цьому, вартість таких витрат не зазначено у графі 21 декларації митної вартості ДМВ, що свідчить про не включення декларантом таких витрат до заявленої митної вартості.
Відповідно до графи 23 автотранспортної накладної CMR від 01.08.2025 №0490 перевізник RIDEF TRANS Sp.z.o.o., що суперечить перевізнику TIMTRANS, зазначеному в заявці на перевезення від 28.07.2025 №431/T/2025, рахунку про надання транспортно-експедиційних послуг від 07.08.2025 №431/T/2025, довідці про транспортні витрати від 07.08.2025 б/н. Участь третіх осіб у ланцюзі поставки товару на митну територію України може створювати додаткові витрати, обов?язок сплати комісійної винагороди, які за правилами частини десятої статті 58 МК України можуть бути складовими митної вартості.
В прайс-литі від 25.07.2025 вказана вартість чотирьох товарів, в т.ч. найменування Iberico Back Fat 3+ (вартість 1,60 євро/кг) та Iberico Back Fat 3- (вартість 1,35 євро/кг). До митного оформлення згідно рахунка-фактури від 01.08.2025 №25/3000470 заявлене фактурна вартість 1,35 Євро/кг з описом товару «Сало свійських свиней морожене - 3см, іберійське», що є не ідентичним опису в прайс-листі. Зазначене свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення товару неправдивих відомостей щодо ціни товару.
Платіжна інструкція іноземній валюті від 31.07.2025 №P2507310924005 не відповідає нормам Закону України від 21.06.2018 №2473-VIII «Про валюту і валютні операції», Положенню про здійснення операцій із валютними цінностями, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 №2, для здійснення платіжної операції з переказу іноземної валюти використовується платіжна іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216. Платіжний документ не містить належних відомостей про надавача платіжних послуг чи його ID ключа, які б підтверджували виконання операцій за такою платіжною інструкцією.
Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості було становлено, що декларантом заявлено митну вартість самостійно.
У зв?язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також містять розбіжності, позивачу згідно статей 53 та 54 МК України запропоновано в термін 10-ти календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.
Декларант не надав витребовуваних митницею документів, про що повідомив листом від 08.08.2025 №8214.
У зв?язку з вищевикладеним та керуючись положеннями Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року, МК України, також вимогами Частини шостої статті 54 МК України передбачено, що у зв?язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком, та відповідно до умов, зазначених у частинах другій – четвертій статті 53 МК України митниця може відмовити у визнанні заявленої декларантом митної вартості. У зв?язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (стаття 59 МК України) та методу 26 (стаття 60 МК України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (стаття 62 МК України) та методу 2г (стаття 63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта. У зв?язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, та містять вищевказані розбіжності, а також в зв?язку з спрацюванням ризиків СУР, митницею відповідно до положень статей 55 та 57 МК України з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару.
На виконання вимог Методичних рекомендації щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Держмитслужби України від 01.07.2021 №476, митницею проведено порівняння рівня заявленої митної вартості товару з інформацією, наявною в автоматизованій системі митного оформлення «Інспектор», а також з рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено
Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару було встановлено, що заявлена митна вартість товару є нижчою за вартість ввезених на митну територію України подібних товарів.
Митну вартість товарів визначено за другорядним методом визначення митної вартості - резервним, відповідно статті 64 МК України, згідно раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостей товарів, а саме: товар на рівні - 1,92 дол.США/кг (згідно курсу валют на день подання митної декларації - 1,6488 Євро/кг) за ЕМД №UA205140/2025/044665 від 16.07.2025.
Митницею за основу для коригування митної вартості взято вартість товару «Сало свійських свиней морожене, іберійське... Виробник EMBUTIDOS RODRIGUEZ S.L., ES.», ввезеного на умовах поставки FCA Leon, з врахуванням обсягу ввезеної партії товару та зовнішньоекономічного договору (контракту) стороною, якого є виробник товарів.
Товар був випущений у вільний обіг відповідно до МД №25UA205140049668U3 від 08.08.2025 з наданням гарантій, передбачених частиною сьомою статті 55 МК України (а.с.37, 45 зворот.-46).
16.10.2025 позивач в порядку частини восьмої статті 55 МК України подав митному органу заяву, в якій просив скасувати рішення про коригування митної вартості товару №UA205140/2025/000235/2 від 08.08.2025 та вивільнити надану ТОВ «МЕЛВІТ» гарантію в загальному розмірі 58089,32 грн (15023,10 грн - ввізне мито та 43066,22 грн - ПДВ) (а.с.40-43, 98-101). До заяви позивач додав наступні документи: лист перевізника від 14.10.2025 (а.с.44, 101 зворот), платіжну інструкцію №Р2509100924004.0 від 10.09.2025 (а.с.45, 102), акт №431/T/2025 від 07.08.2025 виконаних робіт (наданих послуг) за договором №19/2024 від 01.04.2024 (а.с.46, 102 зворот), платіжну інструкцію №Р2507310924005.0 від 31.07.2025 року (а.с.47, 103).
Листом від 20.10.2025 №7.3-2/15-02/14/12/72 Волинська митниця повідомила позивача про відсутність підстав для скасування рішення про коригування митної вартості товару №UA205140/2025/000235/2 від 08.08.2025 та визнання заявленої митної вартості (а.с.48-50, 103 зворот-10).
Не погоджуючись із прийнятими Волинською митницею рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся із даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку оскаржуваним рішенням митниці, суд зазначає наступне.
Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.
Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товару, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товару.
Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Як встановлено частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.
У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно з частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
При цьому, лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі.
Разом з тим, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості.
Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості товару за основним методом (за ціною договору (контракту)).
Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.
Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).
Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
У розглядуваному випадку спірне рішення прийняте відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України: декларант не надав усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.
Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).
У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.
Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивач подав разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України.
На думку суду, подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікувати оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.
Так, контрактом від 01.07.2025 №11/2025/DE, укладеним між ТОВ «МЕЛМІТ» (покупець) та компанією EMBUTIDOS RODRIGUEZ S.L. (продавець), визначено предмет, ціну контракту, умови поставки, оплати, здачі і приймання товару.
Пунктом 1.2 контракту передбачено, що найменування, обсяг, ціна та інші параметри товару визначаються в проформі-інвойсах, що є невід?ємною частиною цього договору та оформлюються до кожної партії товару.
Кількість товару - 500000,00 кг. Валютою контракту є Євро. Ціна згідно Проформи - інвойсу. Сума контракту - 500000,00 Євро (пункти 2.1 – 2.4 контракту).
Згідно із пунктом 4.1. контракту оплата здійснюється шляхом перерахування суми на розрахунковий рахунок продавця на основі 100% передоплати на підставі проформи-
Валютою платежу є Євро (пункт 4.3 контракту). 
Відповідно до рахунку - проформи №MEL290725 від 29.07.2025 сторонами контракту узгоджено поставку товару: заморожене іберійське свиняче хребтове сало із шкірою в кількості 21000 кг за ціною 1,35 євро за 1 кг та на загальну суму 28350 євро. Умови оплати: 100% попередня оплата. Умови поставки FCA LEON (а.с.19, 115, переклад а.с.19 зворот).
Передоплата за товар була проведена позивачем згідно із банківським платіжним документом (swift) №P2507310924005 від 31.07.2025 на суму 28350 євро (а.с.20, 1 зворот, переклад а.с.20 зворот).
Із зазначеного банківського документа можна ідентифікувати сторін контракту від 01.07.2025 №11/2025/DE, а також даний документ містить посилання саме на цей контракт та на проформу - рахунок №MEL290725 від 29.07.2025.
На виконання умов контракту, відповідно до рахунку – фактури (інвойсу) №25/3000470 від 01.08.2025 компанія EMBUTIDOS RODRIGUEZ S.L. поставила позивачу заморожене іберійське свиняче хребтове сало із шкірою в кількості 20312 кг за ціною 1,35 євро за 1 кг та на загальну суму 27421,20 євро (а.с.21, 113 зворот, переклад а.с.22).
Суд наголошує, що ціна продажу імпортованих товарів - це ціна, зазначена саме відправником у рахунках-фактурах. Лише рахунок-фактура (інвойс) згідно з частиною другою статті 53 МК України є документом, який підтверджує митну вартість товару.
Вказана в МД №25UA205140049439U4 від 08.08.2025 фактурна вартість товару (графа 22) відповідає тій, що зазначена в інвойсі №25/3000470 від 01.08.2025 (27 421,20 євро). Жодних розбіжностей чи суперечностей щодо ціни товару подані позивачем документи не містять.
Найменування товару та його ціна за кілограм (1,35 Євро/1 кг), що зазначені в інвойсі №25/3000470 від 01.08.2025 відповідає найменуванню товару, його ціні за кілограмам, що зазначені в рахунку – проформі №MEL290725 від 29.07.2025.
Кількість товару, яка постачалася згідно із інвойсом №25/3000470 від 01.08.2025 (20312 кг), відповідає кількості товару, яка вказана в міжнародній товарно - транспортній накладній (CMR) від 01.08.2025 №0490 (а.с.24, 109, переклад а.с.24 зворот).
Однією із підстав для прийняття оскаржуваного рішення слугувало те, що платіжна інструкція іноземній валюті від 31.07.2025 №P2507310924005 не відповідає нормам Закону України від 21.06.2018 №2473-VIII «Про валюту і валютні операції», Положенню про здійснення операцій із валютними цінностями, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 №2, для здійснення платіжної операції з переказу іноземної валюти використовується платіжна іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216. Платіжний документ не містить належних відомостей про надавача платіжних послуг чи його ID ключа, які б підтверджували виконання операцій за такою платіжною інструкцією.
Надаючи оцінку таким доводам митного органу суд зазначає наступне.
Відповідно до приписів частин другої шостої статті 40 Закону України «Про платіжні послуги» від 30.06.2021 №1591-IX (далі - Закон №1591-IX) платіжна інструкція має містити інформацію, що дає змогу надавачу платіжних послуг ідентифікувати особу платника та отримувача за платіжною операцією, рахунки платника та отримувача, надавачів платіжних послуг платника та отримувача, суму платіжної операції та іншу інформацію (реквізити), необхідну для належного виконання платіжної операції. Зазначена ініціатором у платіжній інструкції інформація має передаватися без змін незалежно від залучення до виконання платіжної операції надавачів платіжних послуг, задіяних як посередники, комерційні агенти, чи використання платіжних систем. Надавач платіжних послуг платника приймає до виконання надану ініціатором платіжну інструкцію або відмовляє у її прийнятті в порядку, визначеному цим Законом. Платіжна інструкція може бути відкликана в порядку, визначеному цим Законом. Надавач платіжних послуг зобов`язаний забезпечити фіксування в операційно-обліковій системі дати і часу надходження платіжної інструкції, прийняття її до виконання (або відмови в її прийнятті), виконання платіжної інструкції.
Частиною другою статті 47 Закону №1591-IX встановлено, що у разі зазначення платником у платіжній інструкції дати валютування надавач платіжних послуг платника зобов`язаний забезпечити зарахування суми коштів за платіжною операцією на рахунок надавача платіжних послуг отримувача протягом операційного дня в зазначену дату валютування. До настання дати валютування сума платіжної операції обліковується на рахунку надавача платіжних послуг платника.
За приписами частини першої статті 48 Закону №1591-IX надавачі платіжних послуг зобов`язані забезпечити виконання платіжної операції в повній сумі, зазначеній у платіжній інструкції, якщо інше не визначено цим Законом або договором між надавачем платіжної послуги та користувачем.
Наданий позивачем митному органу та суду банківський платіжний документ (swift) №P2507310924005 від 31.07.2025 на суму 28350 євро (а.с.20, 1 зворот, переклад а.с.20 зворот) містить відтиск печатки банку, у ній наявна вся необхідна інформація для здійснення перерахунку коштів, в тому числі є покликання на дату та номер контракту від 01.07.2025 №11/2025/DE на проформу - рахунок №MEL290725 від 29.07.2025.
Окрім того, до заяви 16.10.2025, яка подавалася в порядку частини восьмої статті 55 МК України, позивач додатково надавав митному органу платіжну інструкцію в іноземній валюті та банківських металах №Р2507310924005.0 від 31.07.2025, яка також містила відмітку банку про її виконання та у призначені платежу якої є посилання на вищезазначені контракт та проформу – рахунок (а.с.47, 103).
Отже, доводи митниці в цій частині є безпідставними.
В оскаржуваному рішенні також зазначено, що відповідно до пункту 3.4 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 01.07.2025 №11/2025/DE вартість упаковки, маркування, завантаження на транспортний засіб входять у вартість товару, проте відомостей для перевірки зазначеного не надано. З огляду на умови поставки FCA LEON (Іспанія) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваного товару, пов?язану з його транспортуванням до місця ввезення на митну територію України, повинен нести клієнт. При цьому, вартість таких витрат не зазначено у графі 21 декларації митної вартості ДМВ, що свідчить про не включення декларантом таких витрат до заявленої митної вартості.
Вказане твердження відповідача суд вважає безпідставним з огляду на наступне.
Відповідно до пункту 5.1 контракту від 01.07.2025 №11/2025/DE поставка товару може здійснюватися автотранспортом із рефрижератором на територію України на умовах згідно з Правилами Інкотермс-2010, а саме FCA, EXW, CIF, СТ або DDU зазначених в проформі - інвойсі на склад покупця, якщо інше не погоджено письмово.
Як у проформі – рахунку №MEL290725 від 29.07.2025, так і в рахунку – фактурі (інвойсі) №25/3000470 від 01.08.2025 сторонами контракту узгоджено умови поставки FCA LEON.
Згідно умов FCA продавець виконує свої зобов`язання, коли він передає товар перевізнику або іншій особі, вказаній покупцем, в узгодженому місці. Продавець несе відповідальність за товар до моменту його передачі перевізнику. Після цього покупець бере на себе всі ризики та витрати, пов`язані з транспортуванням, зокрема мита на імпорт і розвантаження в кінцевому пункті призначення. Цей термін широко використовується для перевезень змішаними видами транспорту.
Як вбачається із графи 4 міжнародної товарно - транспортної накладної (CMR) від 01.08.2025 №0490, завантаження товару відбувалось у місті знаходження продавця товару - Leon провінція Soto de la Vega Іспанія (а.с.24, 109, переклад а.с.24 зворот).
Враховуючи, що завантаження товару згідно товаро-супровідних документів відбувається на території продавця, таким чином усі витрати пов`язані із завантаженням включено у ціну контракту.
В оскаржуваному рішенні митний орган також вказує про те, що відповідно до графи 23 автотранспортної накладної CMR від 01.08.2025 №0490 перевізник RIDEF TRANS Sp.z.o.o., що суперечить перевізнику TIMTRANS, зазначеному в заявці на перевезення від 28.07.2025 №431/T/2025, рахунку про надання транспортно-експедиційних послуг від 07.08.2025 №431/T/2025, довідці про транспортні витрати від 07.08.2025 б/н. 
Надаючи оцінку таким доводам митного органу, суд зазначає наступне.
Матеріалами справи підтверджено, що декларантом позивача для митного оформлення ввезеного на митну територію України товару було подано контракт №19/2024 від 01.04.2024 року про надання транспортно - експедиційних послуг (організація автомобільних перевезень), укладений між ТОВ «МЕЛМІТ» (замовник) та TIMTRANS Sp.z.o.o (перевізник), предметом цього договору є порядок взаємовідносин, що виникають між замовником та перевізником при плануванні, здійсненні та оплаті транспортних послуг при перевезеннях вантажів, по території Європи, та України автомобільним транспортом. (а.с.25-27, 119-121), 
Згідно із заявкою на перевезення товару №431/T/2025 від 28.07.2025 сторонами було погоджено надання послуг з перевезення вантажу автомобілем НОМЕР_1 /WZ520JH (а.с.28, 117).
Згідно зі статтею 929 Цивільного кодексу України (аналогічні приписи зазначені в статті 316 Господарського кодексу України) за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.
Відповідно до частини першої статті 932 Цивільного кодексу України експедитор має право залучити до виконання своїх обов`язків інших осіб.
З аналізу зазначених норм законодавства вбачається, що виконання перевезення може виконуватись експедитором як особисто, так і іншими, залученими експедитором особами - перевізниками, договори з якими експедитор може укладати від свого імені.
З урахуванням зазначеного, на думку суду, зазначення в автотранспортних накладних перевізником підприємства, яке не є стороною договору на транспортно-експедиторське обслуговування, не вважається порушенням договірних зобов`язань чи митного законодавства і не може бути підставою для не визнання митної вартості товару та її коригування.
При цьому відповідачем не обґрунтовано, яким чином вказані недоліки впливають на визначення митної вартості товару, враховуючи те, що позивач надав митному органу всі наявні у нього та достатні документи, необхідні для її визначення. СМR може бути джерелом відомостей про країну походження товару (частина дев`ята статті 43 МК України), про кількість вантажних місць, їх маркування, номери, зовнішній стан товарів та їх пакування (частина друга статті 191 МК України), про автотранспортний засіб комерційного призначення, що перевозить товари (частина друга статті 221 МК України). Проте приписами МК України не передбачено, що СМR є джерелом відомостей про митну вартість товарів.
Судом встановлено, що визначена у МД №25UA205140049439U4 від 08.08.2025 митна вартість товару у розмірі 1416475,77 грн, з урахуванням обмінного курсу 48,27600000, включає вартість товару 1323785,85 грн (еквівалентно 27421,20 Євро) і вартість витрат на транспортування до кордону України в розмірі 92689,92 грн (еквівалентно 1920 Євро).
Відповідно до довідки про транспортні витрати від 07.08.2025 вартість послуг згідно базису поставки FCA - LEON- по перевезенню вантажу автомобілем WGM90092 / WZ520JH по маршруту м. LEON - Іспанія - м/п Ягодин (кордон України) - м. Луцьк (Волинська обл.) становить: вартість навантаження - 0 грн, вартість страхування - 0 грн (страхування товару не проводилось); вартість транспортування по маршруту м. LEON- Іспанія -м.п. Ягодин кордон України (3055км) становлять 1920 Євро; вартість перевезення по маршруту м.п. Ягодин кордон України - м. Луцьк, Україна (135км) становить 80 Євро. Загальна вартість транспортних послуг - 2000 євро (а.с.26, 118 зворот).
Верховний Суд у постановах від 15.10.2024 у справі №520/6058/24, від 31.05 2019 у справі №804/16553/14 зазначив, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (якими) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. МК України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Вказаної правової позиції суд дотримується при вирішенні даного спору та зазначає, що подана позивачем на підтвердження транспортних витрат довідка є належним доказом їх понесення.
Згідно з пунктом 5 частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
З вищенаведеного слідує, що витрати на транспортування товару до кордону України за МД №25UA205140049439U4 від 08.08.2025 у розмірі 92689,92 грн (еквівалентно 1920 Євро) були включені до митної вартості товару, що відповідає нормам пункту 5 частини десятої статті 58 МК України.
Також як встановлено судом, до заяви 16.10.2025, яка подавалася в порядку частини восьмої статті 55 МК України, позивач додатково надавав митному органу: лист TIMTRANS від 14.10.2025 (а.с.44, 101 зворот), в якому перевізник повідомляв, що доставка товарів за маршрутом ES, Leon - UA, Lutsk відповідно до заявки на перевезення #431/T/2025 здійснювалось автомобілем WGM90092/WZ520JH його партнера підприємства RIDEF TRANS, а загальна вартість експедиційних послуг становить 2000 євро (1920 євро Leon — Jagodin, 80 євро Jagodin - Lutsk) та включає в себе винагороду експедитора; платіжну інструкцію №Р2509100924004.0 від 10.09.2025 про оплату за транспортні послуги згідно контракту №19/2024 від 01.04.2024 (а.с.45, 102) та акт №431/T/2025 від 07.08.2025 виконаних робіт (наданих послуг) за договором №19/2024 від 01.04.2024 (а.с.46, 102 зворот).
З огляду на вищезазначене, на думку суду, подані позивачем документи на підтвердження понесення витрат на транспортування є достатніми та повною мірою відповідають вимогам чинного законодавства.
В оскаржуваному рішенні також зазначено, що в прайс-литі від 25.07.2025 вказана вартість чотирьох товарів, в т.ч. найменування Iberico Back Fat 3+ (вартість 1,60 євро/кг) та Iberico Back Fat 3- (вартість 1,35 євро/кг). До митного оформлення згідно рахунка-фактури від 01.08.2025 №25/3000470 заявлена фактурна вартість 1,35 Євро/кг з описом товару «Сало свійських свиней морожене - 3см, іберійське», що є не ідентичним опису в прайс-листі. 
Разом з тим, на думку суду, зазначена у прайс-листі вартість іберійського хребтового сала 3 -, відповідає товару, заявленому у проформі та інвойсі.
Різниця у формулюванні опису між прайс-листом і проформою (інвойсом) полягає лише в положенні позначення класу відносно товщини сала, у рахунках клас «-» зазначено перед значенням товщини сала 3 см, а у прайс-листі «-» після.
При цьому, ціна за кілограм (1,35 Євро/1 кг), що зазначені в інвойсі №25/3000470 від 01.08.2025 та рахунку – проформі №MEL290725 від 29.07.2025, відповідає ціні за кілограм, що зазначені в прайс-листі.
Окрім того, суд зазначає, що до переліку додаткових документів, визначених частиною третьою статті 53 МК України, входять каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, а також розрахунок ціни (калькуляція). Фактично прайс-лист є ціновою пропозицією щодо товару, на який є запит покупця (позивача); його відомості наводяться продавцем та до формування прайс-листа покупець відношення не має.
З урахуванням наведеного, на думку суду, відсутні підстави ставити під сумнів митну вартість товару, визначену декларантом, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, які містять достатньо відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.
Таким чином, доводи митного органу про наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, та суд бере до уваги пояснення позивача про те, що надані до митного оформлення товару документи дозволяли визначити складові митної вартості імпортованого товару та їх числові значення.
Суд зазначає, що висновок у спірному рішенні про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товару, який імпортується, та за рівнем, визначеним декларантом, не є доведеними. Відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах.
Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.
Враховуючи позицію Верховного Суду у постановах від 12.03.2019 у справі №826/2313/16, від 13.06.2019 у справі №820/6315/15, суд зауважує, що вимоги частини третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товару, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
При вирішенні спору суд враховує, що застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях.
Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
При вирішенні спору суд керується усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10.06.2021 у справі №815/6854/17, від 14.07.2020 у справі №809/1734/16), за висновками якого митний орган, здійснюючи митний контроль, зокрема, при визначені митної вартості, має діяти у спосіб, який визначено МК України. При цьому наявна інформація, яка міститься в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, повинна мати лише допоміжний характер. Митним законодавством встановлений вичерпний перелік документів, які зобов`язаний надати декларант на підтвердження митної вартості товару. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.
Отже, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
Між тим принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами (таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 27.02.2025 у справі №300/784/24).
Водночас, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).
На переконання суду, відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи у своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом.
Таким чином, суд доходить висновку, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA205140/2025/000235/2 від 08.08.2025 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2025/002075 від 08.08.2025 є необґрунтованими та безпідставними, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, тому їх слід визнати протиправними та скасувати, а позов задовольнити.
Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 5324,80 грн, сплачений згідно із платіжною інструкцією від 05.01.2026 №3 (а.с.14).
Щодо заявлених до стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн, то суд зазначає наступне.
Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
За приписами частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року, заява №19336/04, пункт 268; рішення у справі «Баришевський проти України», заява № 71660/11, пункт 95; рішення у справі «Двойних проти України», заява №72277/01, пункт 80; рішення у справі «Меріт проти України», заява №66561/01, пункт 88). Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, слід дійти висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника сторони за договором. При цьому надані послуги повинні бути обґрунтованими, а доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі. Суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи та не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним чи необґрунтованим щодо іншої сторони спору..
На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
У постанові Верховного Суду від 09.04.2019 у справі №826/2689/15 міститься правова позиція щодо застосування частини третьої статті 134 КАС України, відповідно до якої чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів, що відповідачем не здійснено.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення. Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони. Зазначений підхід до вирішення питання зменшення витрат на правничу допомогу знайшов своє відображення в постановах Верховного Суду від 02.10.2019 (справа №815/1479/18), від 15.07.2020 (справа №640/10548/19), від 21.01.2021 (справа №280/2635/20), від 03.08.2022 (справа №280/4264/21).
На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивач надав договір про надання правничої допомоги від 17.11.2021, укладений між позивачем та адвокатським об`єднанням «АФК» (а.с.51), додаток №9 від 22.09.2025 до вказаного договору (а.с.51), рахунок №1 від 05.01.2026 (а.с.53), платіжну інструкцію від 05.01.2025 №4 (а.с.54), акт прийому передачі наданих послуг від 05.01.2026 (а.с.55).
Згідно із пунктом 1.2 договору про надання правничої допомоги від 17.11.2021 правнича допомога за даним договором надається у справах за участю клієнта щодо оскарження рішень дій та бездіяльності Державної митної служби України та її територіальних підрозділів.
Додатком №9 від 22.09.2025 до договору про надання правничої допомоги від 17.11.2021 визначено вартість послуг адвокатського об`єднання у справі про оскарження рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів №UA205140/2025/000235/2 від 08.08.2025 та картки відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2025/002075.
Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг від 05.01.2026 на виконання договору про надання правничої допомоги від 17.11.2024, додатку №9 від 22.09.2025 до вказаного договору, адвокатським об`єднанням було надано наступну правничу допомогу: підготовчі дії, підготовка та подання до Волинського окружного адміністративного суду позовної заяви та подальший супровід справи в суді першої інстанції, що включає в себе: повний аналіз документів, наданих клієнтом, формування правової позиції щодо форм та способу захисту інтересів клієнта; проведення переговорів та консультацій з клієнтом на предмет необхідності надання додаткових документів, узгодження позиції щодо обраних форм та способів захисту інтересів клієнта; підготовка та подання адвокатського запиту; підготовка заяви на Волинську митницю в порядку частини восьмої статті 55 МК України; сканування документів, які долучаються до позовної заяви; підготовка позовної заяви та її подача до суду в електронному вигляді. Загальна вартість 5000 грн.
На підставі виставленого рахунка №1 від 05.01.2026 (а.с.53), позивач сплатив на користь адвокатського об`єднання 5000 грн, про що свідчить платіжна інструкція від 05.01.2025 №4 (а.с.54).
Представник відповідача у відзиві на позовну заяву не погодилась із заявленою до стягнення сумою витрат на правничу допомогу та зазначила, що предметом позову є лише одне рішення про коригування митної вартості №UA205140/2025/000235/2 від 08.08.2025 року, що не потребувало значних затрат часу для вивчення обставин справи та документів, спірні правовідносини регулюються нормами МК України та великої передбачають. кількості підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають застосуванню, не передбачають, дана справа належить до категорії справ незначної складності, що також необхідно врахувати при визначенні розміру витрат на правову допомогу.
Проте, на думку суду, визначена представником позивача сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є співмірною із заявленими позовними вимогами, складністю справи, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів. Доводи представника митниці про протилежне не підтверджуються належними та допустимими доказами
Таким чином, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати в загальному розмірі 10324,80 грн, в тому числі судовий збір в сумі 5324,80 грн та витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн.
Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів №UA205140/2025/000235/2 від 08.08.2025 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2025/002075 від 08.08.2025.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці на користь товариства з обмеженою відповідальністю «МЕЛМІТ» судові витрати в сумі 10324,80 грн (десять тисяч триста двадцять чотири гривні 80 копійок).
Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «МЕЛМІТ» (43005, Волинська область, місто Луцьк, проспект Перемоги, 15, код ЄДРПОУ 39035748);
Відповідач: Волинська митниця (44350, Волинська область, Ковельський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, 13, код ЄДРПОУ ВП 43958385).

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій