Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

Справа № 126/3184/23
Провадження № 2/126/30/2026
"15" червня 2026 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді Рудя О.Г. 
секретар Кучанська В.М., 
за участі представника позивача - адвоката Тимощука Є.С., 
представника відповідача - адвоката Янчука В.М., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Птахокомбінат "Бершадський" про визнання відсутнім права оренди земельної ділянки,-
ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Приватного акціонерного товариства "Птахокомбінат "Бершадський" про визнання відсутнім права оренди земельної ділянки.
В обґрунтування позовних вимог позивач покладається на те, що на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ВН 0252 від 17.01.2002, виданого на підставі рішення від 28.12.2001 27 сесії 3 скликання Війтівської сільської ради ОСОБА_1 являється власником земельної ділянки площею 2,4655 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Кадастровий номер земельної ділянки: 0520485800:03:002:0124.
Державну реєстрацію права власності на земельну ділянку проведено в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04.10.2023.
Як стало відомо позивачу з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 04.10.2023 державним реєстратором Бершадської міської ради Мазуренко Н.В. зареєстровано право оренди земельної ділянки на підставі договору оренди землі, серія та номер: б/н. виданий 30.11.2010, орендар: Приватне акціонерне товариство "Птахокомбінат "Бершадський" та орендодавець: ОСОБА_1 .. Строк дії такого права вказано до 21.10.2026, тобто на 15 років.
Позивач не підписувала з Приватним акціонерним товариством "Птахокомбінат "Бершадський" зазначений договір оренди земельної ділянки, а відтак використання відповідачем земельної ділянки на підставі неукладеного правочину порушують право позивача на вільне розпорядження і користування належного їй майна.
Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 вказує, що вона не підписувала договір оренди землі з відповідачем, тому він є неукладеним. Отже, така земельна ділянка безпідставно перебуває у фактичному користуванні відповідача, у зв`язку з чим позивач просить визнати відсутнім право оренди у Приватного акціонерного товариства "Птахокомбінат "Бершадський" на земельну ділянку площею: 2,4655 га з кадастровим номером: 0520485800:03:002:0124, на підставі договору оренди землі серія та номер: б/н, виданий 30.11.2010, орендар: Приватне акціонерне товариство "Птахокомбінат "Бершадський" та орендодавець: ОСОБА_1 .. Зобов`язати Приватне акціонерне товариство "Птахокомбінат "Бершадський" повернути ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,4655 га з кадастровим номером: 0520485800:03:002:0124.
Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 27.12.2023 відкрито провадження у справі, за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання, з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив.
Відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. 
Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 22.05.2024 за клопотанням представника позивача адвоката Тимощука Є.С. призначено у даній справі земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Вінницького НДЕКЦ МВС України, провадження у справі зупинено.
28.08.2024 року на адресу суду надійшов висновок експерта № СЕ-19/102-24/10708-ПЧ від 12.08.2024 за результатами проведення експертизи,
Ухвалою суду від 14.11.2024 за клопотанням представника позивача адвоката Тимощука Є.С. призначено у даній справі повторну судову почеркознавчу експертизу, провадження у справі зупинено.
04.03.2025 року на адресу суду надійшов висновок експерта № 3347/24-21 від 27.02.2025 за результатами проведення експертизи.
Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 12.11.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні представник позивача Тимощук Є.С., позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, надав пояснення аналогічні тим, які викладені в позовній заяві.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити, пояснила, що вона не підписувала спірний договір, проте не заперечила, що отримувала орендну плату згідно умов договору оренди земельної ділянки.
Представник відповідача - адвокат Янчук В.М. в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, просив відмовити в позові повністю.
Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що працює виконавчим директором ПрАТ "Птахокомбінат "Бершадський". Товариство уклало договір оренди земельної ділянки з ОСОБА_1 , який було зареєстровано належним чином, що відображається в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Твердження позивача про те, що вона не підписувала договір не відповідає дійсності. Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що наявний в договорі підпис їй не належить. При цьому ОСОБА_1 отримувала орендну плату згідно умов договору, а отже погоджувалася зі всіма його умовами.
Заслухавши пояснення сторін та показання свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, керуючись законом і своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
Судом встановлено, що на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ВН 0252 від 17.01.2002, виданого на підставі рішення від 28.12.2001 27 сесії 3 скликання Війтівської сільської ради ОСОБА_1 являється власником земельної ділянки площею 2,4655 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Кадастровий номер земельної ділянки: 0520485800:03:002:0124.
Державну реєстрацію права власності на земельну ділянку проведено в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04.10.2023.
Як зазначає позивач, їй стало відомо з відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що 04.10.2023 державним реєстратором Бершадської міської ради Мазуренко Н.В. зареєстровано право оренди земельної ділянки на підставі договору оренди землі, серія та номер: б/н. виданий 30.11.2010, орендар: Приватне акціонерне товариство "Птахокомбінат "Бершадський" та орендодавець: ОСОБА_1 .. Строк дії такого права вказано до 21.10.2026, тобто на 15 років.
Позивач наполягає, що не підписувала з Приватним акціонерним товариством "Птахокомбінат "Бершадський" зазначений договір оренди земельної ділянки, а відтак використання відповідачем земельної ділянки на підставі неукладеного правочину порушують право позивача на вільне розпорядження і користування належного їй майна
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.
Згідно з статтею 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
За змістом статті 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних відносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства та скріплюється печаткою. 
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень частини першої статті 640 ЦК України слідує, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Частиною першою статті 93 Земельного кодексу України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Порядок укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі визначається Законом України «Про оренду землі» від 06.10.1998 № 161-XIV.
Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.
Істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови (стаття 15 Закону України «Про оренду землі»).
Статтями 125 і 126 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV (в редакції спірних правовідносин) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Із положень ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» слідує, що державній реєстрації прав підлягає право оренди земельної ділянки.
Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що правочином є вольова дія учасників цивільних відносин, яка спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Указані цивільно-правові результати мають бути досягнуті внаслідок правомірних дій суб`єктів цивільного права.
У двосторонньому правочині волевиявлення сторін повинно бути взаємним (зустрічним) і спрямованим на досягнення спільної мети. Такі правочини називаються договорами.
Цивільне законодавство встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину, зокрема зміст правочину має бути зафіксований у документі, підписаному сторонами. Отже, підпис є невід`ємним елементом (реквізитом) письмової форми договору, наявність підпису підтверджує наміри та волевиявлення сторін, а також забезпечує їх ідентифікацію.
Договір є укладеним, якщо сторони з дотриманням установленої законом форми досягли згоди (домовленості) щодо всіх істотних умов договору.
Право оренди це один із видів речового права на чуже майно, в тому числі на земельну ділянку, яке складається з права тимчасового володіння та користування майном. Відносини, пов`язані з орендою землі, здійснюються на договірних засадах.
За своєю правовою природою договір оренди землі є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої орендодавець зобов`язується передати орендареві земельну ділянку у строкове володіння та користування, а орендар, у свою чергу, зобов`язується використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням для особистої мети та вносити орендодавцеві плату за землю (орендну плату).
За загальним правилом договір оренди землі є укладеним з моменту, коли сторони досягли згоди з усіх істотних умов, а саме з моменту підписання ними договору. Разом із тим, якщо інше не передбачено умовами договору, цей договір набирає чинності з часу державної реєстрації права оренди земельної ділянки.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц сформульовано правовий висновок про те, що підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Якщо сторони не досягли згоди з істотних умов договору оренди землі, то такий договір є неукладеним, тобто такий, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.
За клопотанням представника позивача, судом були призначені почеркознавчі експертизи.
Згідно з висновком експертів Вінницького НДЕКЦ МВС України за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи за № СЕ-19/102-24/10708-ПЧ від 12.08.2024 вбачається, що вирішити питання по суті: чи виконаний підпис у договорі оренди земельної ділянки № б/н від 30.11.2010, що укладений між орендодавцем  ОСОБА_1 та орендарем Приватним акціонерним товариством "Птахокомбінат "Бершадський" безпосередньо  ОСОБА_1  чи іншою особою? не представляється можливим у зв`язку із різною транскрипцією досліджуваного підпису та зразків підпису  ОСОБА_1 (у досліджуваному-змішана, а в зразках - буквена); простою будовою досліджуваного підпису; відсутнім комплексом ознак достатнім для будь-якого висновку.".
Згідно з висновком експертів Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення повторної судової почеркознавчої експертизи за № 3347/24-21 від 27.02.2025 вбачається, що встановити чи виконаний підпис у договорі оренди земельної ділянки № б/н від 30.11.2010, що укладений між орендодавцем  ОСОБА_1 та орендарем Приватним акціонерним товариством "Птахокомбінат "Бершадський" безпосередньо  ОСОБА_1  чи іншою особою? не представилося можливим з причин, що викладені у п. 2 дослідницької частини висновку експертизи.
Отже, під час судового розгляду справи позивачем не було доведено факт того, що вона дійсно не підписувала договір оренди земельної ділянки № б/н від 30.11.2010, що укладений між орендодавцем  ОСОБА_1 та орендарем Приватним акціонерним товариством "Птахокомбінат "Бершадський", що це було здійснено проти її волевиявлення іншою особою.
Тому, виходячи з принципів презумпції правомірності правочину, передбаченого ст. 204 ЦК України, суд дійшов до висновку, що орендодавець ОСОБА_1 була вільною в укладенні договору та виборі орендаря, умови (пункти) договору визначені на розсуд сторін (орендодавця та орендаря), погоджені ними.
У постанові Верховного суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2014 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23), зазначено, що встановлення факту не підписання договору оренди земельної ділянки не повинно ґрунтуватися на припущеннях. А установлення факту не підписання договору, як правило, можливе за допомогою відповідної судово-почеркознавчої експертизи.
При цьому, суд зазначає, що водночас у постанові від 26 жовтня 2022 року (справа № 227/3760/19-ц) Велика Палата Верховного Суду вказала, що за змістом законодавчого регулювання, наведеного як у загальних положеннях про правочини, так і в спеціальних приписах глави 58 ЦК України, якщо договір оренди (найму) будівлі хоча й має ознаки неукладеного, але виконувався обома його сторонами, то така обставина захищає відповідний правочин від висновку про неукладеність і в подальшому він розглядається як укладений та чинний, якщо тільки не є нікчемним чи оспорюваним з інших підстав.
Тобто суду необхідно встановити не просто факт використання спірного майна орендарем, а й те, чи сплачував орендар за таке використання орендодавцю та його правонаступникам і чи приймали вони таку оплату. У разі якщо договір виконувався обома сторонами (зокрема, орендар користувався майном і сплачував за нього, а орендодавець приймав платежі), то кваліфікація договору як неукладеного виключається, такий договір оренди вважається укладеним та може бути оспорюваним (за відсутності законодавчих застережень про інше).
Висловлене вище про можливість визначити фактичне укладення правочину у спосіб його виконання (за відсутності законодавчих застережень про інше) не суперечить викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) правовому висновку про те, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 і Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 дійшли висновку про те, що не можна вважати неукладеним договір після його повного або часткового виконання сторонами.
Водночас, як встановлено судом та не спростовано самим позивачем, ОСОБА_1 регулярно після укладення в 2010 році спірного договору отримувала від відповідача орендну плату за користування належної їй земельної ділянки, а отже погоджувалася на умови визначені в договорі.
Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).
В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.
Щодо тверджень позивача про відсутність права оренди земельної ділянки у відповідача, суд зазначає, що матеріалами справи підтверджено наявність права оренди у Приватного акціонерного товариства"Птахокомбінат "Бершадський" на підставі договору оренди землі № б/н від 30.11.2010 що укладеного між орендодавцем  ОСОБА_1 та орендарем ПрАТ "Птахокомбінат "Бершадський".
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 27.11.2023 земельна ділянка за кадастровим номером 0520485800:03:002:0124, площею 2,4655 га належить на праві оренди ПрАТ "Птахокомбінат "Бершадський" на підставі договору права оренди земельної ділянки від 30.11.2010 укладеного відповідно до вимог чинного законодавства.
Отож, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання відсутнім права оренди у ПрАТ "Птахокомбінат "Бершадський" на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,4655 га з кадастровим номером 0520485800:03:002:0124, не підлягає задоволенню, оскільки вказане право оренди зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі чинного договору.
Зокрема, договір оренди землі № б/н від 30.11.20210, укладений між позивачем та відповідачем є чинним, дійсність та правомірність вказаного договору презюмується та позивачем не доведено, які саме права орендодавця порушені та можуть бути ефективно відновлені визнанням відсутнім права оренди земельної ділянки в ПрАТ "Птахокомбінат "Бершадський".
За таких обставин вимога щодо повернення ПрАТ "Птахокомбінат "Бершадський" ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером 0520485800:03:002:0124 задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не доведено незаконність її використання відповідачем.
Положеннями ст.ст. 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК).
Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 83 ЦПК).
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3)показаннями свідків (ч.ч. 1, 2ст. 76 ЦПК).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК).
Отже обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Позивач не надала суду належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження та обгрунтування своїх позовних вимог, тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову повністю.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з тим, що суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав до задоволення позовних вимог у повному обсязі, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору за подання вказаного позову до суду підлягають залишенню за позивачем.
Оскільки ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 12.11.2025 року були застосовані заходи забезпечення позову, суд дійшов висновку, що такі підлягають скасуванню.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-81, 141, 259, 265, 273, 280-284, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Птахокомбінат "Бершадський" про визнання відсутнім права оренди земельної ділянки.
Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Бершадський районний суд Вінницької області від 12.11.2025 року, якою накладено арешт на земельну ділянку площею: 2,4655 га з кадастровим номером: 0520485800:03:002:0124.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. Г. Рудь