УХВАЛА

15 червня 2026 року 
м. Київ

cправа № 910/7184/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Волковицька Н. О. - головуючий, Могил С. К., Случ О. В., 
розглянувши касаційну скаргу Державної установи «Генеральна дирекція державної кримінально-виконавчої служби України»
на рішення Господарського суду міста Києва від 08.10.2025 (суддя Нечай О. В.) та постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2026 (Руденко М. А. - головуючий суддя, судді Барсук М. А., Пономаренко Є. Ю.) у справі
за позовом Державної установи «Генеральна дирекція державної кримінально-виконавчої служби України»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ес Енд Ей Груп»
про визнання недійсними пунктів договору та стягнення 213 133,33 грн,
ВСТАНОВИВ:
1. Державна установа «Генеральна дирекція державної кримінально-виконавчої служби України» (далі - Генеральна дирекція ДКВС України) звернулась до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Ес Енд Ей Груп» (далі - ТОВ «Ес Енд Ей Груп») про:
- визнання недійсними п.п. 1.1, 3.1 договору № 69/1-К-22 від 17.06.2022 (зі змінами) у частині включення до договірної ціни податку на додану вартість (далі - ПДВ), укладеного між сторонами;
- стягнення 213 133,33 грн безпідставно набутих коштів за договором № 69/1-К-22 від 17.06.2022 (зі змінами).
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між Генеральною дирекцією ДКВС України та постачальниками товару, в тому числі ТОВ «Ес Енд Ей Груп», було укладено рамкову угоду № 16-К-22 від 04.02.2022 (ідентифікатор закупівлі UA-2021-08-04-002975-a), за результатами відбору якої позивачем укладено договір № 69/1-К-22 від 17.06.2022 з відповідачем на придбання товару (ідентифікатор закупівлі UA-2022-06-08-004923-a), після виконання якого державною аудиторською службою України було складено акт № 000800-21/4 від 20.01.2025, в якому встановлено, що ТОВ «Ес Енд Ей Груп» повідомило Генеральну дирекцію ДКВС України про перехід на спрощену систему оподаткування 3 групи платника єдиного податку зі ставкою єдиного податку у розмірі 2 % доходу, Генеральною дирекцією ДКВС України, в особі начальника Стеценка Ю.В. з ТОВ «Ес Енд Ей Груп», в особі директора Дякуна Р.М., укладено договір, із змінами, внесеними додатковою угодою № 1 від 17.06.2022, не зменшивши ціну товару (без зміни кількості (обсягу) та якості товару) та, відповідно, загальну суму вартості товару за договором на 213 133,33 грн (ПДВ у розмірі 20 % від суми договору 1 278 800,00 грн), що призвело до витрат державного бюджету на 213 133,33 грн, чим нанесено матеріальну шкоду (збитки) на вказану суму. Тож, з огляду на помилкове включення суми ПДВ до ціни договору № 16-К-22 від 04.02.2022 (зі змінами) та набуття ТОВ «Ес Енд Ей Груп», як платником спрощеної системи оподаткування 3 групи зі ставкою єдиного податку 2 %, грошових коштів в розмірі суми ПДВ - 213 133,33 грн, позивач звернувся до суду з цим позовом.
2. Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.10.2025 у справі № 910/7184/25, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2026, у позові відмовлено.
Судові рішення аргументовані тим, що хоча ПДВ й включається до ціни товару, однак не є умовою про ціну в розумінні цивільного та господарського законодавства, оскільки не може встановлюватися (погоджуватися чи змінюватися) сторонами за домовленістю, тобто у договірному порядку. Зазначене узгоджується з позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 916/2478/20, від 04.05.2023 у справі № 910/59/22, а також у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі 910/12764/20. Як вбачається з листа № 206/01/617/11 від 01.04.2025 державне підприємство «Прозорро» надало роз`яснення, що відповідно до технічної реалізації у системі закупівель Prozorro при поданні тендерної пропозиції в учасника відсутня технічна можливість обрати показник з/без ПДВ та, відповідно, інформація про ПДВ в пропозиції учасника буде відображатись згідно з даними, які вказав замовник, оскільки система враховує лише показник ПДВ, вказаний замовником при створенні оголошення.
Відповідно до звіту про результати проведення процедури закупівлі ціна пропозицій учасників зазначена з ПДВ. Тож за результатами відбору проведеного в межах рамкової угоди між Генеральною дирекцією ДКВС України, як покупцем, та ТОВ «Ес Енд Ей Груп», як продавцем, укладено договір № 69/1-К-22 від 17.06.2022 (далі - договір; а.с. 22-24 том 1), умовами якого визначено ціну товару з ПДВ (п.п. 1.1, 3.1).
При цьому матеріали справи містять лист відповідача адресований позивачу № 37 від 15.06.2022 (вх. № 1186 від 15.06.2022; а.с. 83 том 1) про те, що ТОВ «Ес Енд Ей Груп» з 01.04.2022 зареєстровано платником єдиного податку 3 групи зі ставкою 2 %, у зв`язку з чим товариство просило врахувати особливості оподаткування, зокрема те, що всі операції з реалізації товарів, послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України вважаються такими, що не є об`єктом оподаткування ПДВ. Згідно з листом ДПС України № 25820/6/99-00-04-02-01-06 від 05.09.2025 відповідач був платником податків спрощеної системи оподаткування 3 групи зі ставкою єдиного податку 2 % у період з 01.04.2022 по 31.07.2023, а відтак не був платником ПДВ, тож станом на момент укладення договору (17.06.2022) відповідач перебував на спрощеній системі оподаткування 3 групи зі ставкою єдиного податку 2 %. 
Твердження про необхідність зменшення ціни договору у зв`язку з переходом відповідача на іншу систему оподаткування є необґрунтованими, адже на момент формування пропозиції, визначення ціни та укладення договору відповідач вже перебував на спрощеній системі та не включав ПДВ у вартість товару, яку пропонував. При цьому інформація наявна в Prozorro не свідчить про подання відповідачем пропозиції з ПДВ, оскільки таке суперечить податковому статусу товариства у той період та при поданні тендерної пропозиції в учасника була відсутня технічна можливість обрати показник з/без ПДВ в Prozorro, у зв`язку з чим пропозиція товариства відображалась згідно даних, які вказав замовник (у даному випадку з ПДВ). Таким чином позивачем було погоджено внесення змін до оспорюваних пунктів договору без зміни ціни договору, а наявні в матеріалах справи видаткові накладні, що посвідчують факт поставки товару за договором, не містять вказівок про включення суми ПДВ до вартості товару, як і платіжні доручення позивача.
Отже, позивачем не доведено факт включення до ціни договору (зі змінами) розміру ПДВ відповідачем, який не був платником ПДВ у спірний період, а отже суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги щодо визнання недійсними п.п. 1.1, 3.1 договору (зі змінами) в частині включення до договірної ціни ПДВ, та, відповідно, похідної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 213 133,33 грн, як безпідставно отриманих.
3. Генеральна дирекція ДКВС України звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить судові рішення скасувати та задовольнити позов. 
Підставою касаційного оскарження є пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України. Скаржник зазначає, що враховуючи статус платника податків Виконавця, положення пунктів 1.1, 3.1 Договору від 17.06.2022 № 69/1-К-22 (зі змінами) у частині включення до договірної ціни ПДВ суперечать підпункту 9.5. пункту 9 підрозділу підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, а тому мають бути визнані судом недійсними на підставі частини 1 статті 203, статей 215, 217 ЦК України.
Позивач зазначає, що існує низка постанов Верховного Суду (зокрема від 24.10.2024 у справі № 914/2694/23, від 13.11.2024 у справі № 911/23/24; від 07.08.2024 у справі № 916/2914/23; від 10.09.2024 у справі № 922/4055/23; від 11.02.2026 № 910/5888/25) у справах, де предметом позову виступали вимоги про визнання недійсним частково договорів, стягнення сум ПДВ та коштів передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, нарахованих на ці суми. У цих постановах Верховний Суд хоч і визнає умови договорів недійсними, проте зазначає, що обов`язок з повернення коштів за статтею 1212 Цивільного кодексу України виникає у відповідача не з часу визнання спірного пункту договору недійсним, а з часу отримання відповідачем цих коштів. При цьому Верховний Суд у наведених постановах, керується правовою позицією про те, що ПДВ не є умовою про ціну в розумінні цивільного та господарського законодавства. Проте, ці висновки Верховного суду не є подібними правовідносинам у справі №910/7529/25.
На думку скаржника, суди також не застосували положення частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» якою визначено, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/ або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування».
ТОВ «Ес Енд Ей Груп» як одна зі сторін зобов`язання набуло кошти, в розмірі суми ПДВ, за рахунок іншої сторони не в порядку виконання договірного зобов`язання, що виключає застосування до правовідносин сторін норм зобов`язального права, а поза підставами, передбаченими договором поставки, внаслідок їх перерахування на рахунок відповідача понад вартість товару, який було поставлено.
4. У свою чергу, колегія суддів установила, що ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.04.2026 на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду передано справу № 910/9802/25 за позовом Державної установи «Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ес Енд Ей Груп» про визнання недійсними пунктів договору в частині та стягнення 136 733,00 грн. В ухвалі акцентовано увагу на тому, що у справах №910/5813/25, №910/5888/25 та №910/5735/25 у подібних правовідносинах склалася різна практика щодо правозастосування статей 41, 43 Закону України «Про публічні закупівлі» та підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України. Ухвалою від 27.05.2026, справу № 910/9802/25 прийнято до розгляду Верховним Судом у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду.
Відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 ГПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
5. Ураховуючи вищевикладене, з метою дотримання єдності судової практики та зважаючи на предмет та підстави касаційного оскарження, враховуючи аналогічний зміст правовідносин та суб`єктний склад у цій справі та справі № 910/9802/25, Суд дійшов висновку про необхідність зупинення касаційного провадження до закінчення перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 910/9802/25. 
У зв`язку із цим, судове засідання з розгляду касаційної скарги Генеральної дирекції ДКВС України у справі № 910/7184/25, призначене на 23.06.2026, не відбудеться. 
Керуючись статтями 228, 230, 234, 235 ГПК України, Суд
УХВАЛИВ:
Зупинити касаційне провадження у справі № 910/7184/25 до закінчення перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 910/9802/25. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Головуючий Н. О. Волковицька

Судді С. К. Могил

О. В. Случ