Єдиний унікальний номер 341/739/26 
Номер провадження 2/341/726/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2026 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого-судді Гаполяка Т.В., розглянувши цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою з відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив:

1.Стислий виклад позиції позивача, відповідача
ТОВ «Бізнес позика» звернулося до Галицького районного суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_1 та просить стягнути з відповідача заборгованість, яка виникла за Кредитним договором № 502870-КС-002 від 20 березня 2025 року у розмірі 16 950 гривень. Вирішити питання розподілу судових витрат.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20 березня 2025 року між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 502870-КС-002 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаному у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес позика» 20 березня 2025 року направлено відповідачу пропозицію (оферту) укласти Кредитний договір № 502870-КС-002. 20 березня 2025 року ОСОБА_1 прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Кредитного договору № 502870-КС-002 на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес позика» направлено ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор, на номер телефону НОМЕР_1 (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий було введено/відправлено.
ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало та надало позичальнику ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 5 000 гривень шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 . Відповідач свої зобов`язання за Кредитним договором № 502870-КС-002 належним чином не виконав.
Зважаючи на ті обставини, що ОСОБА_1 належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, у останнього станом на 07 квітня 2026 року утворилась заборгованість за Кредитним договором № 502870-КС-002 в розмірі 16 950 гривень, яка складається з: 5 000 гривень - суми прострочених платежів по тілу кредиту; 8 450 гривень - суми прострочених платежів по процентах; 2 500 гривень - суми заборгованості по відсотках відповідно до статті 625 ЦКУ; 1 000 грн. - суми прострочених платежів за комісією.
Відповідач ОСОБА_1 подав до суду відзив на позов, в якому зазначив наступне. Позивач не надав суду доказів щодо підтвердження факту отримання ним позичкових грошових коштів відповідно до умов договору №502870-КС-002 про надання кредиту від 20 березня 2025 року, зокрема суду не надані квитанції та/або платіждні доручення на підтвердження факту перерахування грошових коштів на рахунок відповідача, тобто позивачем не доведегнол факт отримання відповідачем грошових коштів тід ТОВ «Бізнес позика». Зазначає про безпідставну вимогу про стягнення з останнього суми заборгованості по відсотках відповідно до статті 625 ЦК України в розмірі 2 500 гривень та щодо неправомірної заявленої висоги про стягнення з нього суми прострочених платежів за комісією в розмірі 1 000 гривень. Тому, просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі та розглядати справу у його відсутності. 
Представник позивача Виноградов Я.В. через систему «Електронний суд» скерував відповідь на відзив та зазначив, що згідно пункту 2.1. Кредитного договору кредитодавець надає позивачальнику кредит в розмірі 5 000 гривень за засадах строковості поворотності, платності, а позичальник зобов`язуєтьмся повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію у порядку та на умовіах, визначених цим договором та правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика». Кредитний договір підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором. Відповідно до пункту 5.3. кредитного договору кредитолдавець має право вимагати від позичальника повернення суми кредиту, сплати комісії , процентів, неустойки (штрафу) у разі її нарахування та виконання усіх інших зобов`язань, передбачених договором. ОСОБА_1 в Анкеті клієнта був зазначений номер банківської карти НОМЕР_2 для перерахування кредитних коштів за кредитним договором. Представник позивача зазначає, що товариство не нанарахуваало та не заявляло до стягнення у позовних вимогах жодну неустойку (у формі пені чи штрафів), відповідно до статті 549 ЦК України, не нараховуав проценти поза межами строку дії кредитного договору. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять розгляд справи проводити уза відсутності представника ТОВ «Бізнес позика».

2. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
Згідно з частиною 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
На підставі частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
В силу положень частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1статті 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (частина 1статті 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.
Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 дав судам роз`яснення, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.
Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та роз`яснень, суд, перевіривши порушення прав та обов`язків позивача в межах заявлених ним вимог, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Встановлено, що 20 березня 2025 року ОСОБА_1 шляхом обміну електронними повідомленнями підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». 
Того ж дня, 20 березня 2025 року ТОВ «Бізнес позика» направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір № 502870-КС-002 про надання кредиту. 20 березня 2025 року ОСОБА_1 прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 502870-КС-002 про надання кредиту, на умовах визначених офертою шляхом направлення через ІТС Одноразового ідентифікатора UA-0556, (направленого позичальнику на номер телефону НОМЕР_1 вказаного позичальником в Заявці) електронного повідомлення СМС повідомлення.
Відповідно до пункту 2.1 даного договору, ТОВ «Бізнес позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 5 000 грн. на умовах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит.
Згідно з умовами зазначеного Кредитного договору, процентна ставка в день становить 1 % фіксована, комісія за видачу кредиту становить 1 000 гривень.
Строк кредиту - 24 тижні. Строк дії договору - до 04 вересня 2026 року. Орієнтовна загальна вартість кредиту 12 302 гривень 52 копійки, орієнтовна реальна річна процентна ставка 6 972.80 %, денна процентна ставка 0,86 %.
Згідно з даними паспорту споживчого кредиту (інформації, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит), підписаного відповідачем, визначені основні умови кредитування: сума кредиту, строк кредитування, загальні витрати за кредитом, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом. У розділі 7 паспорту вказано дату надання інформації "20 березня 2025 року".
На підтвердження існування договірних відносин позивачем надано кредитний договір № 502870-КС-002 від 20 березня 2025 року, пропозицію (оферта) укласти договір від 20 березня 2025 року про надання кредиту (від 20 березня 2025 року, паспорт споживчого кредиту від 20 березня 2025 року, прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення договору № 502870-КС-002 від 20 березня 2025 року. Документи підписані відповідачем ОСОБА_1  електронним підписом одноразовими ідентифікаторами та UA-0556, довідку на підтвердження здійснення перерахунку кредитних коштів надавача платіжних послуг ТОВ «Профітгід». Таким чином, стороною позивача доведено, укладення кредитного договору між сторонами та перерахунку коштів.
Згідно розрахунку заборгованості та довідки про стан заборгованості за договором договору № 502870-КС-002 про надання кредиту від 20 березня 2025 року станом на 07 квітня 2026 ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 16 950 гривень.
Згідно довідки про стан заборгованості за договором № 502870-КС-002 про надання кредиту від 20 березня 2025 року станом на 08 квітня 2026 року загальна заборгованість за договором становить 16 950 гривень, з яких: сума прострочених платежів по тілу кредиту - 5 000 гривень; сума прострочених платежів по процентах - 8 450 гривень; сума заборгованості по відсоткам, відповідно до статті 625 ЦК України - 2 500 гривень; сума заборгованості за комісією - 1 000 гривень.
До матеріалів справи долучено витяг з анкети клієнта ОСОБА_1 в якому зазначені всі анкетні дані відповідача та інформація стосовно бажаного кредиту.
Позивачем всі платежі відповідача за кредитним договором були враховані у розрахунку заборгованості за кредитним договором. Сума заборгованості відповідача за кредитним договором підрахована з урахуванням всіх платежів відповідача.
З візуальної форми послідовності дій клієнта вбачається порядок дій здійснений сторонами кредитного договору щодо його укладення.
Вищезазначені документи, якими підтверджується факт укладення кредитного договору сформовані в системі «Електронний суд».

3. Норми матеріального права, які застосував суд, та мотиви їх застосування
Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Враховуючи належність повідомлення позивача та відповідача, неявка у судове засідання сторін, їх представників не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, суд, з дотриманням положень частини 6 статті 259, частини 5 статті 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання. На виконання вимог частини 4 статті 268ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення.
У постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року № 910/5226/17 зазначено, що при здійсненні безготівкових розрахунків допускаються розрахунки із застосуванням платіжних доручень, акредитивів, розрахункових чеків, розрахунки за інкасо, а також інші розрахунки, передбачені законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту; безготівкові розрахунки провадяться через банки, інші фінансові установи (далі - банки), в яких відкрито відповідні рахунки, якщо інше не випливає із закону та не обумовлено видом безготівкових розрахунків.
Встановивши, що без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на веб сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, суд вважає, що укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).
Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» цей правочин вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Вищевикладене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 14 червня 2022 року по справі № 757/40395/20-ц.
Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина 1 статті 638 ЦК України).
За правилами частини 1статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з положеннями частини 2 статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Приписами статей 525,526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.
Позивач свої зобов`язання за договором № 502870-КС-002 про надання кредиту від 20 березня 2025 року виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі 5000 грн. шляхом перерахунку на банківську карту банківську картку позичальника № НОМЕР_2 .
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Щодо розміру процентів, то такий розмір, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина 2 статті 1056-1 ЦК України).
Тлумачення змісту кредитного договору дає підстави для висновку, що сторонами погоджено види відсоткової ставки, стандартну та знижену (пільгову), в залежності від періоду користування кредитними коштами, а не відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання, що настає у разі невиконання зобов`язань за договором.
Враховуючи наведене, а також те, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт укладення договору з відповідачем, а розрахунок заборгованості свідчить про користування відповідачем кредитними коштами та враховуючи, що відповідачем у відповідності до вимог статі 81 ЦПК України не наданого жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача щодо нарахованих сум, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь ТОВ «Бізнес позика» слід стягнути заборгованість за Кредитним договором № 502870-КС-002 від 20 березня 2026 року в частині суми прострочених платежів по тілу кредиту - 5 000 гривень; суми прострочених платежів по процентах - 8450 гривень.
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який доповнений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 № 2120-IX та набрав чинності 17 березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року на всій території України уведено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24 лютого 2022 року дотепер.
За наведених обставин, враховуючи, що сума заборгованості по відсоткам, відповідно до статті 625 ЦК України - 2 500 гривень нараховано у період запровадження воєнного стану, який триває дотепер, суд прийшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
В укладеному сторонами Кредитному договорі не зазначено перелік послуг кредитодавця, які надаються відповідачу, за які розивачем встановлена комісія. Позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору.
За наведених обставин, суд прийшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення комісії.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов задоволено частково, з ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у сумі 2 112 гривень 64 копійки судового збору.
На підставі статей 549, 551, 625, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 12, 13, 81, 247, 259, 263, 265, 268, 273, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» заборгованість за Кредитним договором № 502870-КС-002 від 20 березня 2026 року у розмірі 13 450 (тринадцять тисяч чотириста п`ятдесят) гривень, яка складається з:
-5 000 гривень - суми прострочених платежів по тілу кредиту;
-8 450 гривень - суми прострочених платежів по процентах;

В позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 в частині стягнення:
- 2 500 гривень - суми заборгованості по відсотках відповідно до статті 625 ЦК України
-1 000 гривень - суми прострочених платежів за комісією.
- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» 2 112 (дві тисячі сто дванадцять) гривень 64 копійки сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
-позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», місце знаходження за адресою: б. Лесі Українки, буд.26, офіс 411, м. Київ, код ЄДРПОУ 41084239;
-відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання якого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

  Суддя	Тарас ГАПОЛЯК