В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Єдиний унікальний номер № 285/4453/18
Провадження № 1-кп/0285/52/26
03 липня 2026 року м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді       ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання    ОСОБА_2 ,
прокурора        ОСОБА_3 ,
обвинуваченого      ОСОБА_4 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Звягель кримінальне провадження № 285/4453/18 (12018060090001225 від 05.10.2018 року, 12019060090000071 від 14.01.2019 року) за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. тинда амурської області, рф, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 389 КК України, – 
ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_4 , будучи засудженим вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14.02.2018 за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт, ухиляється від відбування зазначеного покарання. Зокрема, 17.08.2018 року ОСОБА_4 під розписку ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання, заходами стягнення, які можуть бути накладені, відповідальністю за ухилення від відбування покарання, направленням виданим інспектором Новоград-Волинського міськрайонного відділу з питань пробації ЦМУ з питань виконання кримінальних покарань пробації Міністерства юстиції, за яким він повинен з 20 серпня 2018 року приступити до відбуття покарання у КП «Шляхрембут», що розташоване за адресою: вул. Червоноармійська, 45 в м. Новоград-Волинський, наказом директора КП «Шляхрембуд» № ?31 від 20 серпня 2018 року «Про прийняття засудженого для відбування громадських робіт» згідно складеного графіку у КП «Шляхрембуд», за адресою: вул. Червоноармійська, 45 в м. Новоград-Волинський.
Після чого ОСОБА_4 20.08.2018 вийшов на роботу для відбування громадських робіт до КП «Шляхрембуд», але відпрацювавши 10 годин, будучи належним чином ознайомлений з порядком відбування покарання у виді громадських робіт, попереджений про наслідки ухилення від відбування зазначеного покарання, останній з 23.08.2018 не з?являвся без поважних причин для подальшого відбування громадських робіт.
Також, 13.01.2019 року близько 21 години ОСОБА_4 , знаходячись в стані алкогольного сп?яніння та з метою викрадення чужого майна, прибув до домоволодіння ОСОБА_5 , яке розташоване за адресою, АДРЕСА_3 .
Здійснюючи свій злочинний умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив з метою особистого збагачення, із застосуванням фізичної сили ривком в свій бік відчинив вхідні двері та проник до вище вказаного будинку. Після цього він зайшов до спально кімнати, підійшов до ліжка, на якому спав ОСОБА_5 та біля подушки на ліжку викрав 200 гривень та два мобільних телефони марки «Nokia 1280», вартістю 97 гривень 50 копійок та «Nokia 1202-2», вартістю 155 гривень 83 копійки, які поклав до внутрішньої кишені куртки. Після цього відкрив дверцята серванта та викрав 2 поліетиленові пакети з 1 кг ячки вартістю 10 гривень та 1 кг гречки вартістю 14 гривень.
Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 зі стільця, який розташований біля ліжка викрав електричну плитку марки «Левіра», вартістю 215 гривень, яку намагався покласти до сумки. У цей момент прокинувся ОСОБА_5 та виявив злочинні дії ОСОБА_4 та звернувся до нього з вимогою припинити викрадення належного йому майна. Однак, ОСОБА_4 , не заважаючи на вимогу потерпілого, поклав електричну плитку до сумки та вибіг з будинку, таким чином з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 477 гривні 33 копійки
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, не визнав, зазначив, що вкрав не 200 грн., а 50 грн. Також зазначив, що викрадав таємно та не бачив, що потерпілий його бачив. Просив звільнити його від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Потерпілий ОСОБА_5 , відповідно до копії свідоцтва про смерть, помер.
Таким чином, встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується, зокрема, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, вчиненого у 2018 році.
Санкція ч. 2 ст. 389 КК України передбачає покарання у виді пробаційним наглядом на строк до трьох років або обмеженням волі на той самий строк, що відповідно до ч. 1 ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом, зокрема у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Частиною 4 ст. 289 КПК України встановлено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Згідно ч. 3 ст. 288 КПК України, суд закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.
Таким чином, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим, тому суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності на цій підставі незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження.
У судовому засіданні встановлено, що на час надходження клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності закінчився строк давності притягнення нього до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України. Обставини, які порушують перебіг строків давності відсутні.
Наслідки закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав обвинуваченому роз`яснені і зрозумілі.
У зв`язку з цим клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності в частині ч. 2 ст. 389 КК України у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності підлягає задоволенню.
У свою чергу, хоча ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України не визнав, його вина підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами:
- - протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14.01.2019;
- протоколом огляду місця події від 14.01.2019, під час якого оглянуто місце вчинення злочину за адресою АДРЕСА_4 з фототаблицею; 
- протоколом огляду місця події від 14.01.2019, згідно якого в службовому кабінеті № 37 Новоград-Волинського ВП присутній ОСОБА_4 видав викрадене ним у ОСОБА_5 майно та грошові кошти;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 14.01.2019, згідно якого ОСОБА_5 впізнав ОСОБА_4 як особу, яка відкрито викрала з його будинку майно та грошові кошти;
- висновком експерта № 5/45 від 05.02.2019, згідно якого вартість електричної плити марки «Леміра» станом на 13.01.2019 могла становити 215 грн.;
- висновком експерта № 5/44 від 04.02.2019, згідно якого вартість мобільного телефона марки «Нокіа» моделі «1280» станом на 13.01.2019 могла становити 97 грн. 50 коп., вартість мобільного телефона марки «Нокіа» моделі «1202-2» станом на 13.01.2019 могла становити 155 грн. 83 коп.;
- довідкою вартості круп;
- протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_5 від 25.01.2019 під час якого останній розповів та показав на місці про обставини відкритого викрадення ОСОБА_5 його майна та коштів;
- протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_6 під час якого останній розповів та показав про відомі йому обставини вчинення злочину;
- протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 під час якого останній розповів та показав на місці про обставини вчинення ним злочину.
Окрім цього, вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України підтверджується показами свідка ОСОБА_6 , який повідомив, що в січні 2019 року прийшов у гості до ОСОБА_5 і той йому розповів, що приходив незнайомий чоловік і викрав електроплиту та два мобільні телефони, а також оголошеними в судовому засіданні показами потерпілого ОСОБА_5 , який розповів про обставини викрадення ОСОБА_4 його майна. 
Таким чином, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, перевіривши доводи обвинувачення, а також з`ясувавши, суд приходить до висновку, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 186 КК України знайшло своє підтвердження у судовому засіданні у повному обсязі, та дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані органами досудового розслідування за ч. 3 ст. 186 КК України як умисні дії, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненими повторно, поєднаному з проникненням у житло. 
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
В Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» зверталась увага судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. 
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, не встановлено. 
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. 
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до ст. 65 КК України враховує, тяжкість вчиненого ним злочину, який є тяжким злочином, за місцем проживання характеризується посередньо, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, наявність обставин, які обтяжують покарання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, вину не визнав, раніше судимий, переховувався від суду, у зв`язку з чим він оголошувався у розшук, що свідчить про стійке небажання ОСОБА_4 ставати на шлях виправлення.
Тому суд дійшов висновку, що виправлення і перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства є неможливим. 
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Обраний обвинуваченому такий вид покарання, за переконанням суду, відповідатиме не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам кримінального провадження, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання. 
Також з обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно стягнути судові витрати на користь держави за проведення експертиз.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, або до набрання вироком законної сили необхідно продовжити. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :
Звільнити  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження в цій частині закрити.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.
Стягнути із  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи від 05.02.2019 року № 5/45 у розмірі 572,00 грн. та за проведення судової товарознавчої експертизи від 04.02.2019 року № 5/44 у розмірі 858,00 грн.
Речові докази: електрична плита марки «Леміра», 200 гривень, мобільний телефон марки «Nokia 1280», мобільний телефон марки «Nokia 1202-2», залишити потерпілому ОСОБА_5 .
Продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів — до 30.08.2026 року, включно, або до набрання вироком законної сили. 
Строк відбування покарання рахувати з дня затримання ОСОБА_4 — з 15.06.2026 року.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Звягельський міськрайонний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Головуючий :     ОСОБА_1