Справа № 296/9551/25
2/296/1503/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"22" червня 2026 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі головуючої судді - Пилипюк Л. М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В :
26 вересня 2025 року до Корольовського районного суду міста Житомира надійшов позов ТзОВ «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява підписана та подана представником позивача через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС) «Електронний суд».
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 02 липня 2024 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ОСОБА_1 у формі електронного документу з використанням одноразового персонального ідентифікатора укладено кредитний договір № 145367 (далі по тексту рішення - Кредитний договір). Відповідно до умов Кредитного договору відповідач 02 липня 2024 року отримав кредит у розмірі 5 556 гривень на банківську карту № НОМЕР_1 . Строк кредитування - 70 днів з 02 липня 2024 року по 10 вересня 2024 року.
Всупереч умовам Кредитного договору ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 10 213,90 гривень, яка складається з 5 556 гривень - заборгованість по кредиту; 4 256,90 гривень - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 401 гривень - комісія за кредитним договором.
10 жовтня 2024 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ТзОВ «Фінансова компанія «Ейс» було укладено договір факторингу №10102024, відповідно до умов якого ТзОВ «Фінансова компанія «Ейс» набуло право вимоги за кредитним договором № 145367.
На підставі наведеного представник позивача просить суд стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за Кредитним договором в розмірі 10 213,90 гривень та понесені судові витрати, а саме: витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.
Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 15 вересня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Вказаною ухвалою також вирішено питання про витребування доказів.
Установлено, що станом на дату розгляду справи від відповідача ОСОБА_1 до Корольовського районного суду міста Житомира відзив на позовну заяву не надійшов.
Судом вжито належних заходів, спрямованих на сповіщення відповідача про відкриття провадження у цій справі. Зокрема, відповідачу надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію ухвали про відкриття провадження на адресу зареєстрованого місця проживання, однак вказаний лист повернувся неврученим з відміткою «адресат відсутній».
Згідно з ч.1 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексу рішення - ЦПК України) при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 268 ЦПК України).
Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд установив, що 02 липня 2024 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір про споживчий кредит № 145367 (далі по тексту рішення - Кредитний договір), підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
Пунктом 2.1 Кредитного договору передбачено, що кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.2.6 договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.2.2.1 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, комісію за управління та обслуговування кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.2.6 договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що зазначені договором.
Відповідно до пп.2.2.1 Кредитного договору сума (загальний розмір) кредиту становить 5 556 гривень надається не пізніше наступного дня після укладення Договору в наступному порядку: у розмірі 4000,32 гривень на № рахунку/картки позичальника № НОМЕР_2 , у національній валюті; у розмірі 1555,68 гривень шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини.
Відповідно до п. 2.3 Кредитного договору (індивідуальна частина) проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 586 % річних. Тип процентної ставки - фіксована.
Пунктом 2.5 Кредитного договору (індивідуальна частина) передбачено, що комісія за надання кредиту складає 1 555,68 гривень, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього Договору за ставкою 28,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п.2.2.1. цієї індивідуальної частини. Розмір комісії за надання кредиту не може бути змінено.
Загальний строк кредитування складає 70 днів з 02 липня 2024 року по 10 вересня 2024 року (п. 2.6 індивідуальної частини Кредитного договору). 
Строк на який надається кредит встановлюється Графіком платежів. Періодичність виплат кредиту, процентів та комісії за кредитом становить 1 раз на два тижні. Конкретні дати вказані в графіку платежів (п. 2.6.1 індивідуальної частини Кредитного договору).
Загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складає (не перевищує) 5817.58 гривень (п. 2.7 індивідуальної частини Кредитного договору).
Денна процентна ставка складає: 5817.58 гривень / 5556.00 гривень / 70 днів * 100 % = 1,4958 % на день (п. 2.7.1 індивідуальної частини Кредитного договору).
Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника (сума загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом) складає 11 373.58 гривень (п. 2.9.1 індивідуальної частини Кредитного договору).
Відповідно до графіку платежів (додаток до Договору) позичальник в строк до 10 вересня 2024 року повинен був сплатити кредит у загальному розмірі 11 373,58 гривень, що складається з суми кредиту 5 556 гривень, проценти за користування кредитом - 4 256,90 гривень, за обслуговування кредитної заборгованості - 5 гривень, комісії за надання кредиту 1 555,68 гривень.
Крім того, 02 липня 2024 року ОСОБА_1 підписав електронним підписом паспорт споживчого кредиту.
На виконання ухвали суду про витребування доказів АТ КБ «Приватбанк» підтверджує, що банківська карта № НОМЕР_3 емітована на ім`я ОСОБА_1 , фінансовий номер телефона - НОМЕР_4 , а також підтверджено зарахування 02 липня 2024 року коштів в сумі 4000,32 гривень.
Відповідно до представленого позивачем розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за Кредитним договором становить 10 213,90 гривень, яка складається з 5 556 гривень - заборгованість по кредиту; 4 256,90 гривень - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 401 гривень - комісія за кредитним договором.
10 жовтня 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» (Клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» (Фактор) уклали договір факторингу № 10102024, на підставі якого до фактора перейшло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором про споживчий кредит № 145367 від 02 липня 2024 року.
Згідно з п. 2.1 розділу 2 Договору факторингу, клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
Фінансування належна до сплати Клієнту сума грошових коштів встановлюється в кожному Реєстрі прав вимог окремо (п.3.1.1 розділу 3 договору факторингу).
Відповідно до п.3.1.2 розділу 3 Договору факторингу, фінансування належна до сплати клієнту сума грошових коштів, яка вказана у відповідному реєстрі прав вимог, сплачується фактором одним платежем протягом 5 банківських днів з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі.
Згідно з пунктом 4.1. розділу 4 Договору, право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідно Реєстру прав вимоги та акту приймання-передачі Реєстру по формі, встановленій у відповідному додатку.
Витягом з реєстру прав вимог Додатку №1 до договору факторингу № 10102024 від 10.10.2024 підтверджено відступлення на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором про споживчий кредит № 145367 від 02 липня 2024 року. 
Досліджені судом докази свідчать, що ТзОВ «Фінансова компанія «Ейс» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 у спірних правовідносинах.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Згідно з ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа.
Отже, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. ч. 3, 4, 7, 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «;Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України).
Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно приписів ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права суд дійшов таких висновків.
Щодо розміру заборгованості та її складових суд зазначає таке.
Дослідженими судом доказами підтверджено, що відповідач ОСОБА_1 на підставі укладеного Кредитного договору 02 липня 2024 року отримав кредит в розмірі 5 556 гривень строком на 70 днів, який зобов`язався повернути разом з нарахованими процентами до 10 вересня 2024 року.
Документально підтверджено, що ОСОБА_1 на виконання умов Кредитного договору фактично отримав кредитні кошти в розмірі 4 000,32 гривень. Наведене узгоджується з п. 2.2.1 Кредитного договору, відповідно до якого сума (загальний розмір) кредиту становить 5 556 гривень і надається в такому порядку: у розмірі 4000,32 гривень на № рахунку/картки позичальника № НОМЕР_2 , у національній валюті; у розмірі 1555,68 гривень шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією.
Отже, уклавши Кредитний договір, позичальник відразу сплатив суму комісії за видачу кредиту в розмірі 1 555,68 гривень.
Досліджуючи здійснений первісним кредитором ТзОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» розрахунок заборгованості, суд установив, що в період з 02 липня 2024 року по 10 вересня 2024 року ОСОБА_1 нараховано проценти за користування кредитом у розмірі 4 256,90 гривень
Нарахування процентів за користування кредитом не перевищує погодженого сторонами строку кредитування, застосовані кредитодавцем процентні ставки у певні періоди також не суперечить умовам Кредитного договору.
Разом з тим, суд не вбачає правових підстав для включення до спірної заборгованості нарахованої комісії за обслуговування кредиту в розмірі 401 гривні.
Верховним Судом в постанові від 07 червня 2023 року у справі № 686/14530/15 (провадження № 61-13299св22) зроблений висновок, що оскільки сплата позичальником винагороди за надання фінансового інструменту та винагороди за проведення додаткового моніторингу є платою за послуги, що супроводжують кредит в даному випадку, тому пункти договору, які передбачають сплату такої винагороди є нікчемними, у зв`язку з чим підстави для нарахування банком комісії на підставі нікчемних умов договору є безпідставними і вказані кошти не підлягають сплаті позичальником.
Отже, розмір заборгованості відповідача за Кредитним договором становить 9 812,90 гривень, яка складається з: 5 556 гривень - заборгованість по тілу кредиту; 4 526,9 гривень - заборгованість по несплаченим відсотках за користування кредитом. А тому суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.
Розподіл судових витрат.
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову -на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України).
Суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 327,20 гривень.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке.
Позивач просить здійснити розподіл судових витрат та стягнути з відповідача на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Ейс» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 гривень. На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано такі докази: договір про надання правничої допомоги № 04/02/25-01 від 24.02.2025, додаткову угоду № 26 від 04.02.2025 до Договору правничої допомоги № 04/02/25-01 від 24.02.2025; акт прийому-передачі наданих послуг до Договору надання правничої допомоги від 04.02.2025; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг сума гонорару адвоката складається з вартості таких послуг: складання позовної заяви - 5 000 гривень (2 години), вивчення матеріалів справи - 1 000 гривень (2 години), підготовка адвокатського запиту - 500 гривень (1 година), підготовка та подача клопотання - 500 гривень (1 година).
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на необхідності дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат.
Так, Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
З урахуванням категорії, складності справи, змісту заявлених позовних вимог, ціни позову, обсягу робіт, виконаних адвокатом, беручи до уваги висновок суду про задоволення позову, суд дійшов висновку, що розмір витрат позивача на правничу допомогу в сумі 7 000 гривень є явно завищеним та неспівмірним з обсягом виконаних адвокатом робіт. Відтак, суд вважає, що обґрунтованими, співмірними зі складністю справи та обсягом проведеної адвокатом роботою, а також пропорційними за результатами розгляду справи в даному випадку є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 500 гривень.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 280 ЦПК України, ст. ст. 509, 510, 511, 525, 526, 536, 553, 554, 651, 1048, 1054, 1055 ЦК України, суд
У Х В А Л И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 145367 від 02 липня 2024 в розмірі 9 812 (дев`ять тисяч вісімсот дванадцять) гривень 90 копійок.
Стягнути з Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс» 2 327 (дві тисячі триста двадцять сім) гривень 20 копійок судового збору та 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (місцезнаходження: вулиця Алматинська, будинок, 8, офіс, 310а, код в ЄДРПОУ 42986956);
Відповідач: ОСОБА_1 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_5 ).

Суддя Корольовського районного суду
міста Житомира         Лілія ПИЛИПЮК