Справа № 344/6174/26 
Провадження № 3/344/1816/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2026 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Тринчук В.В., розглянувши справи про притягнення до адміністративної відповідальності неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 за ч.1 ст.130 та ч.2 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,- 
В С Т А Н О В И В: 
ОСОБА_1 , будучи особою, яка керує транспортним засобом відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та керував транспортним засобом, будучи особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Вказане адміністративне правопорушення вчинене за наступних обставин. 
Так, 25.03.2026 року о 01 годині 32 хвилин по вулиці Української Перемоги (Академіка Сахарова), 9 у місті Івано-Франківськ, водій ОСОБА_1 , керував двоколісним транспортним засобом марки «Yamaha Jog», без державного номерного знаку з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки та у спеціалізованому медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився. 
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Окрім того, 25.03.2026 року о 01 годині 32 хвилин по вулиці Української Перемоги (Академіка Сахарова), 9 у місті Івано-Франківськ, водій ОСОБА_1 , керував двоколісним транспортним засобом марки «Yamaha Jog», без державного номерного знаку не маючи права керування транспортним засобом відповідної категорії, посвідчення водія не отримував.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1.а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 у присутності законного представника ОСОБА_2 вину у вчиненні адміністративних правопорушень визнав та дав пояснення, які підтверджують обставини, що відповідають опису подій зазначених у протоколах про адміністративні правопорушення, щиро розкаявся, просив суворо не карати. Окрім того, ОСОБА_1 та його законний представник у судовому засіданні заявили клопотання про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки ОСОБА_1 такі обставини не оспорюються та просили обмежитися його поясненнями.
У судовому засіданні адвокат Онуфрак В.В. підтримав надані у судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 та просив призначити останньому стягнення із застосуванням ст.24-1 КУпАП у виді передачі неповнолітнього ОСОБА_1 під нагляд батькам. Окрім того адвокат у судовому засіданні також заявив клопотання про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки стороною захисту такі обставини не оспорюються та просив обмежитися поясненнями ОСОБА_1 .
Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвоката прийшов до наступних висновків.
Особи, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі. 
За таких обставин судом встановлено порядок дослідження доказів у даній адміністративній справі та визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. 
Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
Так, в протоколах, відповідно до п. 9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції (далі - Інструкція), в графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» викладена суть адміністративних правопорушень, яка відповідає ознакам складів адміністративного правопорушення, зазначених у ч.1 ст.130 та ч.2 ст.126 КУпАП, за якими складено протоколи. 
Зазначений вище протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою, із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, протокол підписаний уповноваженою особою. Зауважень щодо правильності складання протоколу та достовірності відображеної в ньому інформації ОСОБА_1 , його законний представник ОСОБА_2 та адвокат Онуфрак В.В. у судовому засіданні не висловлювали. 
Так, ч.1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вказана норма КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила дорожнього руху та є обов`язковими для виконання.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до роз`яснень, наданих у пункті 27 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за статтею 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Окрім того, ч.2 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом;
Враховуючи пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у суду відсутні сумніви у добровільності позиції ОСОБА_1 , а тому суд вважає, що вина у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.1 ст.130 КУпАП, як відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку та ч.2 ст.126 КУпАП, як керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно ст. 17 КУпАП у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не закінчилися. 
Обставиною, що пом`якшує відповідальність є визнання вини.
Обставин, що обтяжують відповідальність судом не встановлено.
При цьому суд зазначає, що відповідно до ст.1 КУпАП завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. 
Відповідно до ч.2 ст. 13 КУпАП У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-2, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах.
Враховуючи характер, час, вид та спосіб вчинених ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, суд приходить до переконання про відсутність підстав для застосування вимог ст.ст.13 та 24-1 КУпАП. 
Відповідно до статті 22 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Керуючись ст. 33, 35 КУпАП, суд при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, відомості про особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що обтяжують та пом`якшують відповідальність.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
З системного аналізу ч.2 ст.126 КУпАП, ч.1 ст.130 КУпАП та глави 4 КупАП встановлено, що більш серйозним з числа вчинених ОСОБА_1 правопорушень є адміністративне правопорушення передбачене ч.1ст.130 КУпАП, оскільки санкція даної статті передбачає стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а максимальним стягненням за ч.2 ст.126 КУпАП є штраф в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Поряд з цим, згідно із наявної у матеріалах справи довідки ОСОБА_1 не отримував у визначений законодавством України спосіб право на керування транспортним засобом відповідної категорії, тобто він не набув права керування транспортними засобами, а тому у розумінні п.1.10 ПДР України ОСОБА_1 не є водієм. 
За вказаних обставин, ОСОБА_1 при призначені адміністративного стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП слід віднести до інших осіб та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу без позбавлення права керування транспортним засобом, оскільки санкція ч.1 ст.130 КУпАП не передбачає адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами для категорії субєктів данного адміністративного правопорушенння – інших осіб.
Аналогічна позиція викладена у п. 28 Постанови ВСУ від 23 лютого 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суди не в праві застосовувати позбавлення права керувати транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена права або взагалі його не мала.
Відповідно до статті 40 -1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі, передбаченому ЗУ «Про судовий збір».
На підставі викладеного та керуючись ч. 2 ст. 126, ч.1 ст.130, ст.ст. 13, 36, 280, 283-285, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд - 
П О С Т А Н О В И В :
Об`єднати в одне провадження справу єдиний унікальний номер 344/6174/26, провадження справи номер 3/344/1816/26 та справу єдиний унікальний номер 344/6176/26, провадження справи номер 3/344/1818/26.
Об`єднаним справам присвоїти єдиний унікальний номер 344/6174/26, провадження справи номер 3/344/1816/26.
ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 та ч.2 ст.126 КУпАП. 
Із врахуванням вимог ч.2 ст.36 КУпАП накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень без позбавлення права керування транспортними засобами.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень, 60 копійок.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги. 
Апеляційна скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.
Роз`яснити, що відповідно до вимог ст.ст.307, 308 КУпАП, штраф може бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2, 300-3 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. Документ, що підтверджує сплату штрафу, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення згаданого вище строку, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу. У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Суддя В.В. Тринчук