Справа № 698/383/26
Провадження № 2/698/394/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

26 червня 2026 р. Калинопільський районний суд Черкаської області в складі: 
головуючого судді Баранова О.І., 
секретаря Пугачовської Т.І.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості. Свій позов мотивує тим, що згідно кредитного договору № 548403-КС-001 від 20.07.2025 року, відповідач отримав в ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» кредит у вигляді грошових коштів на картковий рахунок в розмірі 10000,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом. Вказаними кредитними коштами відповідач скористався. За умовами кредитного договору відповідач був зобов`язаний повернути позику в строк, або достроково та сплатити проценти за користування позикою. Через неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором, станом на 07.04.2026 року заборгованість відповідача за кредитом становить 33900,00 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також судові витрати по справі.
Ухвалою судді від 04.05.2026 року відкрито провадження у справі, за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Ухвалою суду від 01.06.2026 року постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
16.06.2026 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду відзив, у якому заперечив заявлений позивачем розмір заборгованості. Зазначив, що на момент укладення кредитного договору проходив військову службу у лавах ЗСУ. До відзиву додано копію контракту, довідку за формою №5, копію наказу командира в/ч НОМЕР_1 та копію посвідчення УБД. Відповідач просив суд при ухваленні рішення врахувати положення ч. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
16.06.2026 року представником позивача ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» подано відповідь на відзив, у якій остання наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що розмір заборгованості відповідає умовам кредитного договору. Відповідач підписуючи кредитний договір, підтвердив що погоджується та ознайомлений з його умовами. Невиконання відповідачем зобовязать з повернення кредитних коштів відповідно до погодженого графіку платежів, призвело до подорожчання загальної вартості кредиту. Також представником позивача вказано, що норми ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не підлягають застосуванню у данному випадку, оскільки відповідач звільнений з військової служби 03.11.2025 року, при цьому строк дії договору до 04.01.2026 року. З цих підстав представник позивача наполягає на задоволенні позовних вимог та просить суд провести розгляд справи без участі сторони позивача.
25.06.2026 року відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив, у яких наполягав на застосуванні до спірних правовідносин положень ч. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Суд вважає недоцільним витребовувати від АТ КБ «Приватбанк» докази, відповідно до заявленого позивачем клопотання, оскільки факт укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів не заперечується відповідачем.
Приймаючи висловлене волевиявлення сторін по справі, судом було ухвалено здійснити розгляд справи 26.06.2026 року на підставі наявних в матеріалах справи документів.
На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 20.07.2025 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено Договір №548403-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями підписаний у порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», через Особистий кабінет Позичальника на сайті Кредитодавця укладення договору підтверджується візуальною формою послідовності дій Клієнта щодо укладення електронного договору про надання кредиту №548403-КС-004 від 20.07.2025 року в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства на сайті https://my.bizpozyka.com.
Відповідно до розділу 2 договору, кредитодавець надає позичальникові кредит у розмірі 10000,00 грн., строком на 24 тижні. Термін дії договору до 04.01.2026 року. Стандартна процентна ставки за кредитом: в день 1%, фіксована. Комісія за видачу кредиту: 2000,00 грн. Кредит надається на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА».
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. (п.п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»)
Одноразовий ідентифікатор UA-6522 направлявся відповідачу шляхом надсилання повідомлення на його мобільний номер НОМЕР_2 , який вказувався ним при реєстрації на сайті.
Кредитний договір був підписаний відповідачем 20.07.2025 року шляхом введення одноразового ідентифікатора UA-6522 в особистому кабінеті на сайті в мережі Інтернет https://my.tpozyka.com.
Тому встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір про надання кредиту у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними.
Як убачається із матеріалів справи, 20.07.2025 року ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» видав ОСОБА_1 кредит шляхом перерахування коштів на картковий рахунок відповідача у розмірі 10000,00 грн., згідно із підтвердженням щодо здійснення переказу грошових коштів.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на 07.04.2026 року загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» за договором №548403-КС-001 про надання кредиту, становить 33900,00 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 10000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах 16900,00 грн; сума заборгованості по відсоткам відповідно ст. 625 ЦК України 5000,00 грн.; суми прострочених платежів за комісією 2000,00 грн.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Натомість, позичальник свої обов`язки за вказаним договором належним чином не виконав, не повернув отримані кошти та проценти за користування кредитом, через що виникла заборгованість за кредитом.
Водночас суд критично оцінює розмір заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача по зазначеному вище кредитному договору з таких підстав.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Статтями 1, 2 даного Закону закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Як вбачається із наданих відповідачем доказів, а саме копій посвідчення серії НОМЕР_3 , витягу з наказу №526 командира в/ НОМЕР_4 від 03.11.2025 року, контракту про проходження військової служби у ЗСУ та довідки в/ч НОМЕР_1 за №3710 від 22.09.2025 року, відповідач мав статус військовослужбовця з 03.11.2022 року по 03.11.2025 року і на нього поширюються гарантії, пільги і привілеї, визначені законодавством, в тому числі і Законом України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей».
Дана пільга поширюється та діє для військовослужбовців з початку (18.03.2014) і до закінчення особливого періоду, для резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду. Банки під час дії особливого періоду не мають право нараховувати відсотки, штрафні санкції та пеню, а у випадку нарахування - зобов`язані їх списати.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного суду, викладеною у постанові від 14.05.2021 у справі №502/1438/18.
За наявності позову про стягнення боргу за кредитним договором «суди повинні самостійно здійснювати перерахунок кредитної заборгованості з огляду на поширення на позичальника пільг, передбачених пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (зменшити визначений банком обсяг заборгованості за тілом кредиту на суми зарахованих платежів на погашення штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом).(Постанова Верховного Суду від 18 січня 2023 року по справі N 642/548/21).
Таким чином, враховуючи положення п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідач звільняється від сплати процентів, штрафів, пені (неустойки) в особливий період, а у разі їх нарахування вони підлягають списанню.
З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками в сумі 16900,00 грн. та 5000,00 грн. суми заборгованості по відсоткам відповідно ст. 625 ЦК України за кредитним договором № 548403-КС-001 від 20.07.2025 року, задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» підлягає стягненню заборгованість в розмірі 12000,00 грн., з яких: 10000,00 грн. тіла кредиту та комісії в сумі 2000,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в розмірі 2662,40 грн.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 942,44 грн. (12000,00 грн.*2662,40 грн./33900,00 грн.)
Керуючись статтями 12, 76-81, 133, 141, 247, 259, 263-268, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1  (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (ЄДРПОУ 41084239) заборгованість за кредитним договором № 548403-КС-001 від 20.07.2025 року в сумі 12000 (Дванадцять тисяч) гривень.
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1  (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (ЄДРПОУ 41084239) судові витрати по сплаті судового збору, пропорційно до задоволених вимог, в розмірі 942 (Дев`ятсот сорок дві) гривні 44 копійки.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Баранов О.І.