ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 1915/19422/2012	Головуючий у 1-й інстанції Вийванко О. М. 	
Провадження № 22-ц/817/715/26 	Доповідач - Хома М.В.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2026 року  м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючої - Хома М.В. 
суддів -  Костів О. З., Храпак Н. М., 
секретар - Панькевич Т.І. 
з участю представника ПАТ "Українська інноваційна компанія" - адвоката Авдєєнка В.В., Барабаша В.М., представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвоката Ярмуся В.Д.  

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 березня 2026 року, постановлену суддею Вийванком О.М. у справі №1915/19422/2012 за заявою публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» про заміну сторони виконавчого провадження, поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчих документів та видачу дублікатів виконавчих документів у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» про тлумачення змісту кредитного договору,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2026 року ПАТ «Українська інноваційна компанія» звернулося в суд із заявою про заміну позивача у справі №1915/19422/12 з ПАТ «Український інноваційний банк» на його правонаступника — ПАТ «Українська інноваційна компанія», поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчих листів та видачу їх дублікатів.
Заява мотивована тим, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 березня 2013 року у справі № 1915/19422/12 з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Український інноваційний банк» стягнуто заборгованість за кредитними договорами та звернуто стягнення на предмет іпотеки. На виконання цього рішення судом були видані виконавчі листи, які пред`являлися до виконання, однак 26 лютого 2015 року державним виконавцем повернуті стягувачу. Заявник зазначав, що виконавчі листи фактично стягувачем не отримані та є втраченими, а пропуск строку для їх пред`явлення до виконання зумовлений обставинами, пов`язаними з віднесенням банку до категорії неплатоспроможних, відкликанням банківської ліцензії та передачею управління Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Правонаступництво ПАТ «Українська інноваційна компанія» заявник обґрунтовував положеннями статуту товариства.
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 березня 2026 року у задоволенні заяви відмовлено.
В апеляційній скарзі ПАТ “Українська інноваційна компанія” просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким заяву задовольнити. Вказує, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні заяви про заміну позивача у справі, видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення їх до виконання, помилково виходячи з того, що ПАТ «Українська інноваційна компанія» не набуло прав кредитора.
ПАТ «Українська інноваційна компанія» є тією самою юридичною особою, що й ПАТ «Український інноваційний банк», а відбулася лише зміна найменування юридичної особи. Тому заявник вважає, що не повинен доводити набуття прав нового кредитора, оскільки кредитор у зобов`язанні фактично не змінювався.
ПАТ «Українська інноваційна компанія» як особа, на користь якої ухвалено судове рішення, має право вживати заходів для його виконання, зокрема звертатися із заявами про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для їх пред`явлення до виконання.
У відзиві представник ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвокат Ярмусь В.Д. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду — без змін. Вказує, що ПАТ «Українська інноваційна компанія» не довело переходу до нього прав кредитора чи правонаступництва ПАТ «Український інноваційний банк» у встановленому законом порядку. Сама лише зміна найменування, наявність однакового коду ЄДРПОУ та положення статуту товариства не підтверджують набуття прав стягувача за рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 18 березня 2013 року. ПАТ «Українська інноваційна компанія» не є стороною кредитних договорів, договору іпотеки та виконавчих документів, не надано доказів відступлення права вимоги, реорганізації банку, передавального акта, погодження Національного банку України чи інших належних документів, які б підтверджували перехід до заявника прав та обов`язків ПАТ «Український інноваційний банк».
Крім цього, вимоги про видачу дублікатів виконавчих листів і поновлення строку для їх пред`явлення до виконання є похідними від наявності у заявника статусу стягувача. Оскільки такого статусу ПАТ «Українська інноваційна компанія» не довело, підстав для задоволення цих вимог немає.
Заслухавши пояснення представника ПАТ «Українська інноваційна компанія» - адвоката Авдєєнка В.В., який доводи апеляційної скарги підтримав, пояснення ОСОБА_1 та представника ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 — адвоката Ярмуся В.Д., які проти задоволення апеляційної скарги заперечили, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Обставини справи.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 березня 2013 року у справі № 1915/19422/2012, з урахуванням додаткового рішення від 09 липня 2013 року, вирішено стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Український інноваційний банк» заборгованість за кредитними договорами та звернути стягнення на предмет іпотеки — житловий будинок і земельну ділянку, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
На виконання зазначеного рішення Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області були видані виконавчі листи, які пред`явлено до виконання до органу державної виконавчої служби. 
6 листопада 2013 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження.
26 лютого 2015 року державним виконавцем винесено постанови про повернення виконавчих документів стягувачу на підставі пункту 4 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на той час, у зв`язку з нездійсненням стягувачем авансування витрат, необхідних для проведення виконавчих дій. У постановах зазначено, що виконавчі документи можуть бути повторно пред`явлені до виконання у строк до 26 лютого 2016 року.
Постановою Правління Національного банку України від 24 грудня 2015 року № 934 ПАТ «Український інноваційний банк» віднесено до категорії неплатоспроможних, а постановою Правління Національного банку України від 22 березня 2016 року № 180 відкликано банківську ліцензію цього банку та запроваджено процедуру його виведення з ринку за участю Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.
Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.
Відповідно до приписів статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.
Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 442 ЦПК України).
За змістом цієї норми права суд при вирішенні питання про заміну сторони виконавчого провадження має пересвідчитися, що особа, яка звертається із такою заявою, відноситься до переліку осіб, визначених частиною другою статті 442 ЦПК України, та, що до заяви додано документи, які підтверджують правонаступництво сторони виконавчого провадження.
У зв`язку із заміною боржника або стягувача відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, з огляду на що припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним боржником або стягувачем проводиться відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» та норм ЦПК України за заявою заінтересованої особи зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього боржника або стягувача всі права та обов`язки у зобов`язанні, у тому числі, й право бути стороною виконавчого провадження.
Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.
Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником). У зв`язку з цим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.
Під правонаступництвом у виконавчому провадженні розуміють заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від попередника до іншої особи (правонаступника), що раніше не брала участі у виконавчому провадженні.
У цій справі ПАТ «Українська інноваційна компанія» просить замінити сторону виконавчого провадження, поновити строк для пред`явлення до виконання виконавчих документів та видати їх дублікати, посилаючись на те, що воно є правонаступником ПАТ «Український інноваційний банк».
Водночас питання переходу прав та обов`язків від ПАТ «Український інноваційний банк» до ПАТ «УКРІНКОМ»/ПАТ «Українська інноваційна компанія» було предметом правової оцінки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 10 грудня 2019 року у справі № 925/698/16.
У пункті 202 цієї постанови Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «відповідно до змісту положень банківського законодавства лише реорганізація банку передбачає правонаступництво», а способи реорганізації банку передбачені статтею 26 Закону України «Про банки і банківську діяльність».
Велика Палата Верховного Суду вказала, що зміна назви акціонерного товариства (банку), виключення з його назви слова «банк» та виключення з видів діяльності «діяльності комерційних банків» не є перетворенням, виділом чи припиненням юридичної особи шляхом злиття, приєднання або поділу. У результаті організаційних змін банку від 13 липня 2016 року та 28 березня 2017 року нова банківська установа відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про банки і банківську діяльність» не утворилась (п. 203, 204).
Крім того, Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що банківське законодавство не передбачає правонаступництво у разі ліквідації банку, а ліквідація банку ані за ініціативою Національного банку України, ані за ініціативою власників банку не може вважатися завершеною без дотримання вимог спеціального банківського законодавства, які визначають момент закінчення ліквідації банку (п. 207).
У пункті 209 постанови Велика Палата Верховного Суду прямо зазначила, що правочину між ПАТ «Український інноваційний банк» та ПАТ «УКРІНКОМ» щодо передачі прав та обов`язків банку не відбулось, правонаступництва в розумінні процедури реорганізації також, а іншої передбаченої статтею 512 ЦК України зміни кредитора в особі ПАТ «Український інноваційний банк» на ПАТ «УКРІНКОМ»/ПАТ «Українська інноваційна компанія» не доведено.
При цьому, Велика Палата Верховного Суду наголосила, що права банку щодо його боржників комплексно пов`язані з його зобов`язаннями перед кредиторами, а тому не може процес виконання зобов`язань проблемним банком здійснюватися в порядку ліквідації цього банку, а реалізація його прав бути відділеною від цього процесу. Зокрема, відповідно до банківського законодавства Фонд гарантування вкладів фізичних осіб забезпечує вимоги кредиторів банку за рахунок реалізації вимог банку до боржників (п. 220).
Також Велика Палата Верховного Суду вказала, що перехід прав та обов`язків від ПАТ «Український інноваційний банк» до ПАТ «УКРІНКОМ» та наступних осіб, які заявляли про отримання прав та обов`язків цього банку, не міг відбуватись лише на підставі виключення кредитною установою із своєї назви слова «банк» та виключення з видів своєї діяльності «банківської діяльності» без дотримання вимог банківського законодавства. Організаційні зміни банку від 13 липня 2016 року та 28 березня 2017 року не відповідають вимогам банківського законодавства (п. 226).
У пункті 229 постанови Велика Палата Верховного Суду зазначила, що, враховуючи те, що ПАТ «Український інноваційний банк» не було припинено чи змінено у встановленому законом порядку на ПАТ «УКРІНКОМ», а відтак ПАТ «Українська інноваційна компанія» не набуло прав банку.
Водночас у пункті 231 постанови Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що належним суб`єктом, якому належить право вимоги за відповідними кредитними зобов`язаннями, був і залишається ПАТ «Український інноваційний банк», а відповідне право не переходило ані до ПАТ «УКРІНКОМ»/ПАТ «Українська інноваційна компанія», ані до наступних осіб, які заявляли про набуття таких прав.
Таким чином, сам факт зазначення у статуті ПАТ «Українська інноваційна компанія» про правонаступництво ПАТ «Український інноваційний банк», а також посилання заявника на зміну найменування юридичної особи не підтверджують переходу до ПАТ «Українська інноваційна компанія» прав стягувача (позивача) за рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 березня 2013 року у справі № 1915/19422/2012.
Доводи апеляційної скарги про те, що ПАТ «Українська інноваційна компанія» є тією самою юридичною особою, що й ПАТ «Український інноваційний банк», а тому не повинно доводити набуття прав нового кредитора, колегія суддів відхиляє, оскільки вони не узгоджуються з наведеними висновками Великої Палати Верховного Суду щодо відсутності доведеного переходу прав та обов`язків банку до ПАТ «Українська інноваційна компанія».
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ПАТ «Українська інноваційна компанія» не довело наявності правових підстав для заміни ПАТ «Український інноваційний банк» як позивача у справі №1915/19422/2012 та стягувача у виконавчому провадженні.
За змістом пункту 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України дублікат виконавчого документа може бути виданий у разі його втрати за заявою стягувача, державного виконавця або приватного виконавця, поданою до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Відповідно до статті 433 ЦПК України заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання подається стягувачем до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Отже, вирішення питань про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання передбачає наявність у заявника процесуального статусу стягувача або належне підтвердження переходу до нього прав стягувача. 
Оскільки ПАТ «Українська інноваційна компанія» такого статусу не довело, обставини щодо втрати виконавчих документів та причин пропуску строку їх пред`явлення до виконання не мають самостійного правового значення для вирішення цієї заяви.
Отже, ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 375, 382-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" — залишити без задоволення.
Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 березня 2026 року — залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 29 травня 2026 року.

Головуюча         Хома М.В.

Судді          Костів О.З.

Храпак Н.М.