Харківський окружний адміністративний суд  61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Харків 
03 липня 2026 р. справа №520/6266/26
Суддя Харківського окружного адміністративного суду Біленський О.О., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої особи ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області в особі Холодногірського відділу у м. Харкові Головного управління ДМС України в Харківській області (вул. Верхівського, буд. 7, м. Харків, 61093, код ЄДРПОУ 14099344) про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої особи ОСОБА_2 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області в особі Холодногірського відділу у м. Харкові Головного управління ДМС України в Харківській області, в якому просить суд:
- визнати протиправною відмову Головного управління Державної Міграційної Служби України в Харківській області в особі Холодногірського відділу у м. Харкові Головного управління Державної Міграційної Служби України в Харківській області у видачі ОСОБА_2 паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ;
- зобов`язати Холодногірський відділ у м. Харкові Головного управління Державної Міграційної Служби України в Харківській області оформити та видати ОСОБА_2 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України №2503-ХІІ без передачі будь-яких даних про неї до Єдиного державного демографічного реєстру, без формування (присвоєння) унікального номера запису в Реєстрі та без використання будь-яких засобів Єдиного державного демографічного реєстру.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи відповідно до п. 10 ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 257 КАС України.
Справа розглянута з урахуванням перебування судді Біленського О.О. у відпустці та відрядженні з 08.06.2026 по 29.06.2026.
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до положень ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Згідно з положеннями ч. 2, 3, 4, 5 ст. 262 КАС України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є матір`ю неповнолітньої ОСОБА_2 . ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є віруючими, парафіянами Української Православної Церкви, а тому, з релігійних переконань бажають щоб донька ОСОБА_2 отримала паспорт громадянина України, який би не містив безконтактного електронного носія, оскільки примушування до обробки персональних і конфіденційних даних з метою оформлення паспорта громадянина України у формі картки є неправомірним втручанням в особисте життя з боку держави, порушенням вимог ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних» від 01.06.2010 №2297-VІ, посяганням на найвищу цінність людини - Богом даровану свободу. 20.02.2026 ОСОБА_2 , яка досягла 14-ти річного віку, звернулась до Харківського відділу Головного управління ДМС України в Харківській області із заявою для оформлення паспорту громадянина України за зразком 1994 року відповідно до Положення про паспорт №2503-ХІІ, до якої додано фотографії, свідоцтво про народження, ксерокопію свідоцтва про народження та заяву про видачу паспорта за формою встановленого ДМС зразка. Листом від 02.03.2026 №6316-385/6316-26 Холодногірським відділом у м. Харкові Головного управління ДМС України в Харківській області надано відповідь - відмову на письмову заяву ОСОБА_2 , відповідно до якої суб`єкт владних повноважень повідомив, що Державна міграційна служба до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснює оформлення та видачу таких-паспортів, у порядку встановленому Міністерством внутрішніх справ, громадянам України, щодо яких прийнято рішення суду, яке набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року. За відсутності зазначеного рішення суду відсутні правові підстави для видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року. Позивач вважає дії Холодногірського відділу Головного управління ДМС України в Харківській області неправомірними, у зв`язку з чим звернулась до суду з даним позовом в інтересах своєї неповнолітньої доньки.
Головним управлінням Державної міграційної служби України в Харківській області подано до суду відзив на адміністративний позов, в якому представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву зазначено, що відповідно до Положення про паспорт громадянина України паспорт у формі книжечки видається громадянам після досягнення 16-річного віку. Станом на день звернення ОСОБА_2 такого віку не досягла. Особа, яка досягла 14-річного віку, вправі на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто, отримати паспорт у формі картки, безконтактний електронний носій. Таким чином, звернення позивача за отриманням паспорта громадянина України у формі книжечки, не досягнувши 16-річного віку, є передчасним. Доводи позивача щодо порушення права на оформлення і видачу їй паспорта громадянина України є безпідставними, оскільки прагнення до користування таким правом суперечить чинному законодавству України у сфері громадянства, а тому у рамках спірних відносин права позивача відповідачем не порушено.
У відповіді на відзив позивач підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просила суд їх задовольнити.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є неповнолітньою, а її законним представником є матір - ОСОБА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 27.02.2012.
20.02.2026 до Холодногірського відділу у місті Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області подано заяву за підписом ОСОБА_2 та її законних представників - батьків: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , в якій просили оформити паспорт громадянина України без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру та видати ОСОБА_2 паспорт громадянина України виключно у вигляді паспортної книжечки на підставі Закону України від 18.01.2001 №2235-ІІІ "Про громадянство України", форма якої не заборонена діючим законодавством України, а не у формі пластикової картки типу ID-1, форма якої не є його єдиним зразком; вести облік щодо ОСОБА_2 за раніше встановленими формами за прізвищем, ім`ям та по-батькові, роком народження та за місцем реєстрації, без використання будь-якого цифрового ідентифікатора особи (у т.ч. за серією та номером паспорту), без внесення інформації до ЄДДР, чи будь-яких баз даних і реєстрів та без автоматизованої обробки та передачі персональних даних.
До заяви додано: дві фотокартки розміром 3,5 х 4,5 см., копія свідоцтва про народження, заява про видачу паспорта встановленого МВС зразка за формою №1 згідно додатку №1 до Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України (підпункт 1 пункту 3 розділу І), затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.06.2019 №456.
Листом від 02.03.2026 №6316-885/6315-26 Холодногірський відділ у місті Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області у відповідь на заяву щодо видачі паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки, затвердженого постановою ВРУ від 26..06.1992 №2503-ХІІ на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомив про відсутність правових підстав для оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Вважаючи протиправною відмову Головного управління Державної Міграційної Служби України в Харківській області в особі Холодногірського відділу у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області у видачі ОСОБА_2 паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про громадянство України", документом, що підтверджує громадянство України, є паспорт громадянина України.
Постановою Верховної ради України від 26.06.1992 №2503-XII затверджено Положення про паспорт громадянина України (далі - Положення №2503-XII).
Згідно з пунктами 2, 3 Положення №2503-XII паспорт громадянина України видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку.
Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни запровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.
Пунктом 13 Положення №2503-XII встановлено, що для одержання паспорта громадянин подає: заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; свідоцтво про народження; дві фотокартки розміром 35х45 мм; у необхідних випадках - документи, що підтверджують громадянство України.
З 06.12.2012 набрав чинності Закон України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20.11.2012 №5492-VI (далі - Закон №5492-VI), яким визначено правові та організаційні засади видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи.
Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону №5492-VI, суспільні відносини, пов`язані із збиранням, накопиченням, захистом, зберіганням, обліком, використанням і поширенням інформації Єдиного державного демографічного реєстру, оформленням, видачею, обміном, пересиланням, вилученням, поверненням державі, визнанням недійсними та знищенням передбачених цим Законом документів, регулюються Конституцією України, міжнародними договорами України, цим та іншими законами України, а також прийнятими на їх виконання нормативно-правовими актами у сферах, де використовуються відповідні документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи.
Відповідно до ст. 14 Закону №5492-VI, форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклету. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації.
Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів. Відцифрований образ обличчя особи в документах у формі книжечки розміщується на сторінці даних і виконується за технологією лазерного гравіювання та дублюється в центрі сторінки даних за технологією лазерної перфорації.
Частиною 1 ст. 13 Закону №5492-VI встановлено, що документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення поділяються на документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, до яких відноситься паспорт громадянина України.
Згідно з ч. 3 ст. 13 Закону №5492-VI, паспорт громадянина України містить безконтактний електронний носій.
Водночас ч. 4 ст. 13 Закону №5492-VI особам гарантується право на відмову від внесення відцифрованих відбитків пальців рук до безконтактного електронного носія, що міститься у паспорті громадянина України. Таке право реалізується шляхом подання заяви відповідному уповноваженому суб`єкту про внесення або відмову від внесення відцифрованих відбитків пальців рук особи до безконтактного електронного носія.
Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону №5492-VI, паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.
Частинами 2-4 статті 21 Закону №5492-VI визначено, що кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України. Паспорт громадянина України оформляється особам, які не досягли вісімнадцятирічного віку, на чотири роки, а особам, які досягли вісімнадцятирічного віку, - на кожні 10 років. Паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.
Оформлення паспорта громадянина України здійснюється розпорядником Реєстру. Прийняття заяв-анкет для внесення інформації до Реєстру, видача паспорта громадянина України здійснюються розпорядником Реєстру або уповноваженими суб`єктами, передбаченими пунктом 4 частини 1 статті 2 цього Закону (ч. 5 ст. 21 Закону №5492-VI).
При цьому згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 21 Закону №5492-VI оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302 "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України" затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України (далі - Порядок №302).
Пунктом 2 Порядку №302 запроваджено із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру з 1 січня 2016 року оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII.
Згідно з п.п. 2-3 Порядку №302, паспорт виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. Кожен громадянин України, який досяг 14-ти річного віку, зобов`язаний отримати паспорт.
Відповідно до п. 7 Порядку №302, оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта здійснюються, зокрема, особі, яка досягла 14-ти річного віку на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто.
Судовим розглядом встановлено, що позивачка та її неповнолітня донька звернулись до відповідача із заявою про оформлення останній паспорта громадянина України у формі паспортної книжки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII. У заяві зазначено про категоричну відмову від присвоєння будь-яких цифрових ідентифікаторів його особистості, що містяться в реєстрах та/або автоматизованих інформаційних системах. Крім того, заявлено про ненадання згоди на обробку персональних даних на підставі ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних» №2297-VI від 01.06.2010 (далі - Закон №2297-VI).
02.03.2026 Холодногірським відділом у місті Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області листом відмовлено у виготовлені паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки зразка 1994 року відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII за відсутності правових підстав, посилаючись на подання неповного пакету документів.
Проте, вказаний лист-відмова не містить інформації яких саме документів не подано заявниками.
Разом із тим, пунктом 13 Положення №2503-ХІІ встановлено, що для одержання паспорта громадянин подає: (1) заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; (2) свідоцтво про народження; (3) дві фотокартки розміром 35 х 45 мм; (4) у необхідних випадках документи, що підтверджують громадянство України.
Судовим розглядом встановлено, що позивачем до заяви додано всі необхідні документи.
В той же час, у відзиві на позовну заяву відповідач підставою для відмови у видачі ОСОБА_2 паспорта громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року зазначає те, що на момент звернення остання не досягла 16-річного віку.
Суд зазначає, що питання права особи по досягненню нею 14-річного віку на отримання паспорта України у формі книжечки відповідно до Положення №2503-XII було предметом дослідження Верховного Суду, за наслідками якого сформовано висновок у постановах від 18.11.2021 у справі №420/4049/20, від 21.12.2022 у справі №420/5353/20.
У постанові від 19.09.2018 Велика Палата Верховного Суду у зразковій справі №806/3265/17 висловила правову позицію, згідно з якою особа не позбавлена можливості отримання паспорта у вигляді книжечки замість паспорта у вигляді ID-картки.
Водночас, суд встановив, що станом на час звернення до відповідача із заявою про оформлення та видачу паспорта громадянина України у формі книжечки ОСОБА_2 не виповнилося 16 років.
Згідно з ч. 2 ст. 21 Закону №5492-VI кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України.
Разом з цим відповідно до п. 2 Положення №2503-ХІІ, паспорт громадянина України (далі - паспорт) видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку.
Отже, з прийняттям Закону № 5492-VI, паспорт громадянина України видається з 14 років та є обов`язком особи, яка досягла 14 років, його отримати.
Відсутність паспорта громадянина України з 14 років перешкоджає такій особі у реалізації її гарантованих Конституцією України прав та свобод.
В свою чергу паспорт громадянина України у формі книжечки, як це передбачено Положенням №2503-ХІІ, видається з 16 років.
Відповідно до ч. 3 ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
З огляду на те, що Закон №5492-VI має вищу юридичну силу ніж Положення №2503-XII, то у спірних правовідносинах щодо віку видачі паспорту громадянина України необхідно застосувати приписи статті 21 Закону №5492-VI.
Також, суд зазначає, що положення ст. 21 Закону України №5492-VI мають імперативний характер щодо зобов`язання кожного громадянина України, який досяг 14-річного віку, отримати паспорт громадянина України.
Оскільки чинна редакція Закону №5492-VI не передбачає альтернативи паспортам з безконтактним електронним носієм дітям з 14 до 16 років і не може забезпечити реалізацію такого права, то це право має реалізовуватися у спосіб, передбачений Положенням №2503-XII, шляхом видачі паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки без електронного носія до досягнення дитиною 16 років.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.05.2023 у справі №420/12574/21.
Також, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону №5492-VI паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.
Отже, у разі відсутності у особи паспорта, така особа не має підтвердження громадянства України, що в свою чергу може створювати перешкоди у реалізації донькою позивачки її громадянських прав.
Аналогічних правових висновків дійшов Верховний суд у своїх постановах від 21.12.2022 у справі №420/5353/20, від 09.11.2023 у справі №380/16510/22, від 20.03.2024 у справі №560/3366/23.
Також, суд враховує позицію Другого апеляційного адміністративного суду з аналогічних спірних правовідносин, зокрема, викладену у постановах від 11.03.2026 у справі №520/13757/25 та від 09.06.2026 у справі №480/8653/25, тощо.
Таким чином, суд вважає, що відповідач неправомірно відмовив у видачі ОСОБА_2 паспорта громадянина України у формі книжечки.
Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що належним та ефективним способом захисту порушеного права неповнолітньої ОСОБА_2 є визнання протиправними дій Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області в особі Холодногірського відділу у м. Харкові Головного управління ДМС України в Харківській області щодо відмови у видачі ОСОБА_2 паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ та зобов`язання Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області в особі Холодногірського відділу у м. Харкові Головного управління ДМС України в Харківській області оформити та видати ОСОБА_2 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ без передачі будь-яких даних про неї до Єдиного державного демографічного реєстру, без формування (присвоєння) унікального номера запису в Єдиному державному демографічному реєстрі та без використання будь-яких засобів Єдиного державного демографічного реєстру.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.
Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої особи ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області в особі Холодногірського відділу у м. Харкові Головного управління ДМС України в Харківській області (вул. Верхівського, буд. 7, м. Харків, 61093, код ЄДРПОУ 14099344) про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області в особі Холодногірського відділу у м. Харкові Головного управління ДМС України в Харківській області щодо відмови у видачі ОСОБА_2 паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ.
Зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області в особі Холодногірського відділу у м. Харкові Головного управління ДМС України в Харківській області оформити та видати ОСОБА_2 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ без передачі будь-яких даних про неї до Єдиного державного демографічного реєстру, без формування (присвоєння) унікального номера запису в Єдиному державному демографічному реєстрі та без використання будь-яких засобів Єдиного державного демографічного реєстру.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області в особі Холодногірського відділу у м. Харкові Головного управління ДМС України в Харківській області (вул. Верхівського, буд. 7, м. Харків, 61093, код ЄДРПОУ 14099344) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять три) грн. 20 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Біленський О.О.