ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/1895/26
Номер рядка у звіті 315

08 травня 2026 року м. Золотоноша 
Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 
розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12026250370000461 від 17.04.2026 за обвинуваченням ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вершина Згарська, Драбівського району, Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, оператора 2 відділення протитанкових ракетних комплексів взводу протитанкових ракетних комплексів роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», особою з інвалідністю будь якої групи, учасником та ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС, депутатом будь - якого рівня не є, учасника бойових дій, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінального проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , в невстановлений досудовим розслідуванням день та час у грудні 2025 року, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи протиправні наслідки і бажаючи їх настання, маючи протиправний умисел, що посягає на встановлений порядок оформлення документів, які видаються державною установою, з метою незаконного отримання права керування транспортними засобами, діючи всупереч встановленого законодавством порядку, за для отримання підробленого посвідчення водія, яке згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами, діючи в супереч Наказу МВС України від 07.12.2009 №515, яким затверджено Інструкцію про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчень водія, надав невстановленій досудовим розслідуванням особі, свої персональні дані та власне фотозображення, та таким чином сприяв вчиненню кримінального правопорушення іншою особою, а саме - підроблення y невстановленому досудовим розслідуванням місці та в невстановлений час посвідчення водія, серії НОМЕР_2 із категорією «В», від 05.10.2025, на ім?я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Він же в невстановлений досудовим розслідуванням день та час близько в період з грудня 2025 до січня 2026 року, перебуваючи у приміщенні відділення № 1 ТОВ «Нова Пошта», що розташоване за адресою: вул. Соборна б/н, с. Хвильово-Сорочин Золотоніського району Черкаської області отримав поштове відправлення від невстановленої в ході дізнання особи з виготовленим на його замовлення підробленим посвідченням водія НОМЕР_2  з дозволом на керування транспортними засобами категорії «В», виданим на його ім`я Територіальним сервісним центром № 8042 від 05.10.2025. Після чого, почав використовувати зазначений підроблений документ під час керування транспортними засобами на території України.
Поки, 16.04.2026 року близько 22 год. 15 хв., ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом марки Gelly, реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухаючись автодорогою сполученням Бориспіль – Запоріжжя на 121 кілометрі Золотоніського району Черкаської області, у відповідності до ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» був зупинений працівником сектору реагування патрульної поліції Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області старшим сержантом поліції ОСОБА_4 , за порушення п. 8.4 «Г» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, а саме: не виконав вимогу дорожнього знаку 4.2 «Рух праворуч».
На вимогу співробітника поліції діючи умисно, усвідомлюючи можливість настання наслідків, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документа, достеменно усвідомлюючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 , від 05.10.2025 з відкритою категорією «В» виготовлене неналежним уповноваженим суб`єктом та є фіктивним, всупереч вимогам до п. 2.1, 2.4 розділу 2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, з метою введення в оману працівника поліції щодо наявності в нього права керування легковим автомобілем, використав шляхом надання працівнику поліції, завідомо підроблене посвідчення водія, бланк якого відповідно до висновку експерта №СЕ-19/124-26/4862-ДД від 22.04.2026 не відповідає бланкам посвідчення водія, які є в офіційному обігу України.
Прокурор скерував до суду обвинувальний акт, в якому клопотав про розгляд кримінального провадження в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні відповідно до ч.1 ст.302 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_3 у ході дізнання визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, подав письмову заяву, згідно з якою беззаперечно визнає встановлені під час розслідування фактичні обставини і погодився на розгляд кримінального провадження за його відсутності в спрощеному порядку без проведення судового розгляду, ознайомлений з обмеженням його права на апеляційне оскарження відповідно до ч.2 ст.302 КПК України, а добровільність беззаперечного визнання винуватості та згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за відсутності обвинуваченого ствердив його захисник адвокат ОСОБА_5 .
Відповідно до ч.2 ст.381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згідний з розглядом обвинувального акта.
Згідно з ч.4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Судом установлено, що учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин, будь-які сумніви в добровільності та істинності їх позиції відсутні. При цьому судом ураховано, що учасникам кримінального провадження роз`яснено, що вони будуть позбавлені можливості оскаржити обставини, які ніким із них не оспорюються, в апеляційному порядку.
Оцінюючи зібрані, перевірені та досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення доведене повністю, його дії суд кваліфікує за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України - пособництво в підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права, з метою використання його іншою особою та за ч. 4 ст. 358 КК України - використання завідомо підробленого документа. 
Згідно з приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.
Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.
Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд ураховує ступінь тяжкості вчинених діянь, які відповідно до ст. 12 КК України є кримінальними проступками, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєних кримінальних проступків, відношення обвинуваченого до скоєного, який вину у вчиненні кримінальних проступків визнав у повному обсязі та усвідомив неправомірність своїх дій, щиро розкаявся у вчиненому; особу обвинуваченого, який являється військовослужбовцем, є учасником бойових дій, одружений, за місцем служби характеризується негативно; на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий.
Враховуючи сукупність вищевказаних обставин, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; в межах санкції ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та визначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. 
Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним та достатнім для його виправлення, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та є достатнім для досягнення мети покарання відповідно до ст. 50 КК України.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Процесуальні витрати по справі за проведення експертизи слід стягнути з обвинуваченого.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до приписів ст. 100 КПК України.
На підставі зазначеного та керуючись ст. 370-374, 376 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3  визнати винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень;
- за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3  покарання у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Стягнути з ОСОБА_3  в дохід держави витрати на залучення експерта в розмірі 2888 грн. 16 коп.
Речові докази по справі: посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 , від 05.10.2025, з відкритою категорією «В»; флеш-накопичувач MicroSD з вмістом відеозаписів із портативних відео реєстраторів працівників СРПП Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області, приєднані до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд протягом 30 днів з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.
Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя           ОСОБА_1