Пересипський районний суд міста Одеси Справа № 523/25238/25
Провадження №1-кп/523/1045/26
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2026 Пересипський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 
при секретарі     ОСОБА_2 
за участю прокурора Пересипської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 
за участю захисника     ОСОБА_4 
у присутності потерпілого ОСОБА_5 
обвинуваченого ОСОБА_6 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Пересипського районного суду міста Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №12025162490001628 від 27.09.2025 року за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працюючого неофіційно, раніше не судимого.
Зареєстрованого за адресом: АДРЕСА_1 .
Фактично проживаючого за адресом: АДРЕСА_2 

у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст.121 ч.1, 263 ч.2 КК України,- 

Встановив:

26.09.2025 року приблизно о 2:50 годині,  ОСОБА_6 , знаходячись на п`ятому поверсі будинку АДРЕСА_3 , у ході раптово виниклого словесного конфлікту на ґрунті особистих неприязних відносин з раніше незнайомим йому ОСОБА_5 , діючи навмисно, реалізуючи свій злочинний намір спрямований на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність своїх дій, під час спровокованої бійки наніс  ОСОБА_5 декілька ударів руками в область голови, тулуба та один удар ножом в область черевної порожнини потерпілого, після чого покинув місце скоєння злочину, тим самим своїми діями спричинивши  ОСОБА_5 відповідно висновку судово-медичної експертизи за №1338 від 29.10.2025 року тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани живота в проекції правого підребер`я з пораненням великого чепця, яка ускладнилась активною внутрішнє-черевною кровотечою (200мл крові) та гематомою брижі поперечно-ободової кишки, які згідно п.2.1.3 «к» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень; тілесні ушкодження у виді субкон’юнктивального крововиливу лівого ока, синця на лівій кисті, садна в проекції правого ліктьового суглобу, на правому та лівому передпліччі, як окремо так і разом мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше шести днів і за критерієм п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Крім цього, у невстановлений час, за невстановлених обставин ОСОБА_6 , діючи навмисно, достовірно знаючи про порушення вимог нормативно-правових актів, незаконно придбав шляхом привласнення холодну зброю - кастет, після чого, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою мати в особистому володінні став незаконно носити кастет при собі.
В подальшому, 6.11.2025 року у період часу з 22:00 по 22:20 години  ОСОБА_6 , знаходячись біля будинку №38, розташованому по вул. Академіка Заболотного у м. Одеса, був зупинений працівниками поліції, які в ході перевірки особи виявили металевий предмет, зовні схожий на кастет, після чого була викликана оперативна слідча група, співробітниками відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області був проведений огляд місця події, в ході якого в присутності понятих у  ОСОБА_6  був вилучений металевий предмет, схожий на кастет, який він добровільно видав та незаконно носив при собі без передбаченого законом дозволу.
Відповідно висновку криміналістичної експертизи №СЕ-19/116-25/27722-ХЗ від 13.11.2025 року, наданий на дослідження металевий предмет, а саме кастет відноситься до категорії контактної не клинкової холодної зброї ударно-дробильної дії, виготовлений промисловим способом.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений  ОСОБА_6  свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ст.ст.121 ч.1, 263 ч.2 КК України визнав повністю та пояснив, що наприкінці вересня 2025 року у нічний час доби приблизно о 24 годині він разом зі своїми двома друзями сиділи біля парадної сусіднього будинку АДРЕСА_3 , звідки почули крик, вибігла знайома йому дівчина, просила про допомогу, він разом з приятелями пішли в під`їзд поспілкуватися з кривдниками, один з його товаришів був у балаклаві, вони піднялися на п`ятий поверх звідки втекла дівчина, покликали, з квартири до тамбуру вийшло два чоловіка, з якими виник словесний конфлікт, який потім переріс у бійку. Під час сутички решітку тамбуру смикали, хто її відкрив сказати не може, чоловіки намагалися її закрити, внаслідок агресивних дій решітка впала, боротьба продовжувалася, в ході якої він застосував до потерпілого розкладний ніж, який був при ньому у навісній сумці через плече, нанісши удар в область живота ОСОБА_5 , після чого залишили місце скоєння злочину. На наступний день вранці самостійно з`явився до відділку поліції. 
Вину у скоєнні кримінального правопорушення визнає повністю, дав покази, які співпадають з пред`явленим обвинуваченням, не заперечуючи фактичні обставини вчиненого злочину, серед іншого спричинення потерпілому тяжкого тілесного ушкодження та не оспорюючи кваліфікацію дій, водночас висловлюючи щире каяття, у добровільному порядку відшкодував спричинений ОСОБА_5 збиток, що знайшло своє підтвердження у ході судового засідання, запевняючи, що на теперішній час в повній мірі усвідомив свою провину, зробив висновки, більше нічого подібного вчиняти не буде. 
Щодо епізоду за ст.263 ч.2 КК України ОСОБА_6 показав, що предмет, схожий на кастет взяв вдома у свого батька, який служить в ЗСУ, розуміючи, що це холодна зброя, залишив собі щоб потім показати друзям. 6.11.2025 року у вечірній час на вулиці Ак. Заболотного у м. Одеса його зупинили співпрацівники поліції, попросили показати заборонені предмети, якщо такі є. Він дістав кастет, який носив при собі без передбаченого законом дозволу, в подальшому в присутності понятих добровільно видав кастет. 
Вину визнає повністю, усвідомлюючи протиправність своїх дій, оскільки дозволу на носіння холодної зброї у нього не було, висновок експертизи не оспорює, жалкує про вчинене діяння.

Незважаючи на визнання своєї вини, суд вважає, що винність обвинуваченого  ОСОБА_6 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбаченого ст.ст.121 ч.1, 263 ч.2 КК України повністю підтверджується наявними у матеріалах кримінального провадження доказами, долученими стороною обвинувачення, а також показаннями потерпілого, дослідження яких було проведено судом у судовому засіданні. 
Допитаний у судовому засіданні потерпілий  ОСОБА_5  пояснив, що 26.09.2025 року він відпочивав в квартирі свого друга, з ними була дівчина на ім`я ОСОБА_7 , з якою у нього виникле емоційне непорозуміння, так як йому не сподобалася її поведінка, висловлювання щодо його служби, що її чоловік десь загинув, образившись вона добровільно пішла з квартири зі своїми речами, через півгодини несподівано повернулася, не пояснюючи чому, одразу за дівчиною прийшли три хлопця одітих в балаклави. Коли він зі своїм знайомим вийшли до тамбуру, хлопці виламали решітку, між ними сталася бійка, його били ногами, руками, потім обвинувачений наніс йому удар ножом в правий бік нижче ребра. На шум в загальному коридорі вийшли сусіди, стали кричати, хлопці втекли, йому викликали «швидку», забрали до лікарні, де його прооперували, два дні знаходився в реанімації.
Причину виниклого конфлікту безпосередньо між ним та  ОСОБА_6  потерпілий пояснити не зміг, вказуючи, що раніше обвинуваченого не знав, стверджуючи, що саме  ОСОБА_6  наніс йому удар ножом, так як бачив цей момент, відчувши біль в правому боці, підняв футболку, побачив, що текла кров.
У судовому засіданні потерпілий  ОСОБА_5 з урахування бажання обвинуваченого компенсувати спричинену шкоду цивільний позов не пред`являв, зазначаючи, що жодних претензій до  ОСОБА_6  не має, не наполягаючи на суворій мірі покарання щодо обвинуваченого, вважаючи за можливе застосувати умовне покарання, що також підтверджується розпискою  ОСОБА_5 , датованої 3.04.2026 року, долученої до матеріалів судового провадження. 

Обсяг доказів, які були досліджені у судовому засіданні сторона обвинувачення та сторона захисту вважала достатнім, тому відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, суд, за відсутністю заперечень учасників судового провадження, дослідження інших доказів в повному обсязі, а саме допит свідків, зазначених в реєстрі матеріалів досудового розслідування, оголошення інших матеріалів кримінального провадження не проводив, оскільки отримані у судовому засіданні свідчення обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам скоєного кримінального правопорушення в обсязі пред`явленого обвинувачення та докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування, в тому числі висновок експертизи ніким із учасників процесу не оспорюється.   
Покази обвинуваченого дані у ході судового засідання є добровільними, послідовними, тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту пред`явленого обвинувачення, у зв`язку з чим показання ОСОБА_6  суд визначає допустимими доказами, оскільки вони отримані у порядку, встановленому діючим КПК України.
При цьому судом з`ясовано правильність розуміння  ОСОБА_6  змісту вказаних обставин, відсутність сумнівів у добровільності його позицій та роз`яснено про правові наслідки, а саме позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Отже суд приймає рішення у кримінальному проваджені в межах висунутого  ОСОБА_6  обвинувачення відповідно вимог ст.337 ч.1 КПК України. 

Таким способом, судом встановлено, що обвинувачений  ОСОБА_6  своїми діями скоїв умисні злочини, передбачені ст.ст.121 ч.1, 263 ч.2 КК України та його дії правильно кваліфіковані за кваліфікуючими ознаками:
- ст.121 ч.1 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння;
- ст.263 ч.2 КК України, як незаконне носіння кастету без передбаченого законом дозволу та його вина повністю доказана.

Згідно положень ст.50 ч.2 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Разом з цим суд враховує положення ч.2, ч.3 ст.4 КК України за змістом якої злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.  Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.
За правилам ст.65 ч.2 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При визначенні міри покарання  ОСОБА_6  суд керується загальними засадами призначення покарання, зазначеними в ст.65 КК України, а саме враховує характер, ступінь тяжкості, мотивацію та суспільну небезпечність вчинених ним діянь, особу обвинуваченого, те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, що підтверджується спец. вимогою УІАП ГУНП в Одеській області, як встановлено має місце мешкання, міцні соціальні зв`язки, на обліках не перебуває, поза увагою суду не залишився той факт, що обвинувачений самостійно з`явився до відділку поліції після вчиненого ним кримінального правопорушення, протягом всього судового провадження показував сумлінну поведінку, що свідчить про бажання стати на шлях виправлення, вести законослухняний спосіб життя, на теперішній час наявні позитивні плани на майбутнє, також суд враховує усвідомлення ОСОБА_6  своєї провини та каяття, його негативне відношення до скоєних діянь, добровільне компенсування завданого потерпілому збитку, відсутність будь-яких претензій з цього приводу, що підтверджується розпискою ОСОБА_5 , датованої 3.04.2026 року та долученої до матеріалів кримінального провадження, також суд враховує думку потерпілого  ОСОБА_5 , який просив призначити обвинуваченому міру покарання, не пов`язаної з позбавленням волі. 
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому згідно ст.66 ч.1 п.п.1,2 КК України суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлені.

Разом з цим з`ясовано, що у ході досудового розслідування безкоштовно проводилася судово – медична експертиза відносно потерпілого  ОСОБА_5 , однак здійснювалось залучення експертів для проведення криміналістичних експертиз №СЕ-19/116-25/27722-ХЗ від 13.11.2025 року, №СЕ-19/116-25/27725-ХЗ від 14.11.2025 року за експертною спеціалізацією 3.3. «Дослідження холодної зброї», у зв`язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати у загальній сумі 3565,60 гривень (1782,80грв, 1782,80грв), що підтверджується довідками – розрахунками, долученими до матеріалів провадження. 

Вивченням матеріалів кримінального провадження з`ясовано, що до кримінального провадження під час досудового розслідування долучались речові докази, а саме кофта чорного кольору; штани камуфляжні; кросівки чорного кольору, змиви, зрізи нігтьових пластин з рук ОСОБА_6 ; предмет, зовні схожий на ніж з рукояткою коричневого кольору, які передані на зберігання до камери схову при відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області відповідно квитанцій від 21.11.2025 року, номер книги обліку речових доказів 3842,2 порядковий номер 404, а також експертний пакет, в якому міститься кастет, який переданий на зберігання до камери схову при відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області відповідно квитанції №000467 від 21.11.2025 року, номер книги обліку речових доказів 2692,1, порядковий номер 29, які після набрання вироком законної сили підлягають знищенню. 

Водночас з`ясовано, що слідчим суддею Пересипського районного суду м. Одеси були постановлені ухвали за №523/20413/25 (Пр.№1-кс/523/6374/25) від 29.09.2025р, а також №523/23804/25 (Пр.№1-кс/523/7568/25) від 10.11.2025р про накладення арешту на вищевказані предмети.
Положеннями ч.3 ст.170 КПК України регламентовано, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, тобто є речовими доказами.
Статтею 174 ч.ч.1,4 КПК України передбачено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Дослідивши надані прокурором матеріали, суд дійшов до висновку, що вищеозначені ухвали слідчого судді Пересипського районного суду міста Одеси про накладення арешту на вилучене майно після набрання вироком чинності підлягає скасуванню, оскільки в подальшому потреба в застосуванні вказаного заходу забезпечення кримінального провадження відпадає, так як всі процесуальні дії закінчені, всі необхідні дослідження по справі проведені, ніким із учасників процесу не оспорюються, при ухваленні вироку ОСОБА_6  втрачає статус обвинуваченого, у зв`язку з чим суд вважає, що є достатньо законних та обґрунтованих підстав для скасування арешту майна.

Матеріали кримінального провадження досудового розслідування за №12025162490001628 від 27.09.2025 року до обвинувального акту не долучалися, суду лише були надані документи щодо речових доказів, судових витрат, характеризуючи дані відносно  ОСОБА_6 .

Таким чином, на підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання обвинуваченому  ОСОБА_6  з урахуванням санкції ч.1 ст.121, ч.2 ст.263 КК України, оцінюючи обставини, спосіб та мотив скоєних злочинів, характер та ступінь тяжкості, а також суспільну небезпеку вчинених діянь, які відповідно до положень ст.12 КК України відносяться до категорії нетяжкого та тяжкого злочинів, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який у судовому засіданні вину визнав повністю, те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, його негативне ставлення до скоєного, щире каяття, поведінку під час судового провадження, з якої вбачається, що він усвідомив протиправність своїх дій, зробив висновки, на теперішній час не є суспільно-небезпечною особою, в загалом веде законослухняний спосіб життя, має місце проживання, родину, завданий потерпілому збиток відшкодований у добровільному порядку, за наявності декілька пом`якшуючих обставин, відсутності обтяжуючих обставин, а також моральних та матеріальних претензій зі сторони потерпілого, з огляду на викладене, зважаючи на позицію прокурора та потерпілої сторони щодо призначення обвинуваченому міри покарання не пов`язаної з позбавленням волі, суд дійшов до переконання, що міра покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням до  ОСОБА_6  ст.ст.75, 76 КК України є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім цього за правилами ст.33 КК України інкриміновані обвинуваченому злочини утворюють сукупність злочинів, які підлягають кваліфікації за відповідною статтею та потребують окремого призначення покарання, передбаченого різними статтями та різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, що дає підстави для застосування ст.70 ч.1 КК України.

Разом з цим, суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування  ОСОБА_6  27.09.2025 року був затриманий в порядку ст.208 КПК України відповідно протоколу затримання особи від 27.09.2025 року та відносно обвинуваченого в рамках даного кримінального провадження ухвалою Пересипського районного суду м. Одеса від 29.09.2025 року був застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк дії ухвали припинив свою дію 27.11.2025 року та в подальшому за відсутності клопотань запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, тому скасуванню не підлягає. 
Враховуючи прийняте судом рішення щодо призначення обвинуваченому міри покарання не пов`язаного з позбавленням волі, оцінюючи у сукупності викладені доводи, суд не вбачає необхідності в вирішенні питання щодо запобіжного заходу.
При цьому, суд вважає за необхідне за наслідком судового провадження зарахувати в строк відбутого покарання  ОСОБА_6  строк його попереднього ув`язнення у період часу з 27.09.2025 року по 29.09.2025р. 
Керуючись ст.ст.100, 174, 349, 369-371, 373-374, 394-395 КПК України, -

Ухвалив:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст.121 ч.1, 263 ч.2 КК України, призначивши йому покарання:
- за ст.121 ч.1 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі;
- за ст.263 ч.2 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.1 КК України визначити  ОСОБА_6  остаточне покарання за сукупності кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у вигляді п`яти років позбавлення волі. 

Згідно ст.75 КК України звільнити  ОСОБА_6  від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк – три роки.

Відповідно до положень ст.76 ч.1 п.п.1,2 КК України зобов`язати  ОСОБА_6 :
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, 
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. 

Згідно ст.76 ч.3 п.2 КК України покласти додатково на  ОСОБА_6  обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. 
Відповідно ст.165 ч.1 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.
Виконання вироку в даній частині покласти на районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області за місцем фактичного проживання засудженого, направив копію вироку після набрання законної сили до органу, якому доручене виконання.

Стягнути з  ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати у загальній сумі 3565,60 гривень (1782,80грв, 1782,80грв) – вартість проведених Одеським НДЕКЦ МВС двох криміналістичних експертиз №СЕ-19/116-25/27722-ХЗ від 13.11.2025 року, №СЕ-19/116-25/27725-ХЗ від 14.11.2025 року, пов`язаних із залученням експертів під час досудового розслідування.

Ухвали слідчого судді Пересипського районного суду міста Одеси за №523/20413/25 (Пр.№1-кс/523/6374/25) від 29.09.2025р, за №523/23804/25 (Пр.№1-кс/523/7568/25) від 10.11.2025р, якими був накладений арешт на вилучені речі та предмети - скасувати за підстав, викладених в мотивувальній частині вироку.
Речові докази, долучених до матеріалів кримінального провадження – кофту чорного кольору; штани камуфляжні; кросівки чорного кольору, змиви, зрізи нігтьових пластин з рук ОСОБА_6 ; ніж з рукояткою коричневого кольору, які знаходяться в камері схову при відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області відповідно квитанцій від 21.11.2025 року, номер книги обліку речових доказів 3842,2 порядковий номер 404, а також експертний пакет, в якому міститься кастет, який переданий на зберігання до камери схову при відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області відповідно квитанції №000467 від 21.11.2025 року, номер книги обліку речових доказів 2692,1, порядковий номер 29 - знищити.
Виконання вироку в даній частині покласти на відділ поліції №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення. 
На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції через Пересипський районний суд міста Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 

Суддя: ОСОБА_8