ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2026 р.  м. Київ Справа № 911/3904/25 

Суддя О.В. Конюх, розглянувши заяву представника Фізичної особи-підприємця Семенець Лідії Іванівни від 09.04.2026 про ухвалення додаткового рішення у справі
за позовом Фізичної особи-підприємця Семенець Лідії Іванівни, м. Васильків Київської області
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільпо-Фуд”, м. Київ 
про стягнення 1 620 254,14 грн.

без виклику представників;
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду Київської області від 07.04.2026 позов ФОП Семенець Л.І. задоволено частково.
09.04.2026 через систему “Електронний суд” представник ФОП Семенець Лідії Іванівни, адвокат Семенець Анатолій Іванович, подав заяву вих.№08/04/26/1 про ухвалення додаткового рішення суду, в якій просить суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ТОВ “Сільпо-Фуд” витрати на правничу допомогу у сумі 200 000,00 грн.
До вказаної заяви додано копії
ордеру серії АІ №2108730 від 27.01.2026;
посвідчення адвоката №4336/10 від 28.10.2010
договору №29/12/25/1 від 29.12.2025 про надання правової допомоги;
акт №1 надання послуг від 07.04.2026 на суму 200 000,00 грн.,
а також докази направлення копії вказаної заяви відповідачу.
Згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
У судовому засіданні 07.04.2026 позивач до судових дебатів вказав, що докази понесених судових витрат буде подано суду в порядку та у строк, передбачені ч. 8 ст. 129 ГПК України.
Відповідно до статті 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. 
Частиною 3 статті 244 ГПК України встановлено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
10.04.2026 через систему «Електронний суд» представниця відповідача подала заперечення проти заяви позивача про ухвалення додаткового рішення, в яких просить відмовити позивачу у відшкодуванні судових витрат на правничу допомогу.
У вказаних запереченнях відповідач звертає увагу, що позивачем, в позовній заяві було вказано, що його витрати складаються із судового збору, інших витрат нести не планується.
Крім того, відповідач зазначає, що позивачем не надані жодні докази на підтвердження того, які саме послуги були надані адвокатом, їх обсягу тощо. Акт наданих послуг від 07.04.2026 містить лише дві загальні послуги без будь-якої конкретизації. Разом із тим, всі документи по справі готувались та подавались до суду іншим представником позивача.
Також, відповідач звертає увагу, що Семенець Л.І. та представник позивача Семенець А.І. пов`язані родинними зв`язками, тому очевидним є те, що позивач не буде сплачувати вказаному адвокату грошові кошти, тим паче в такому значному розмірі, і відповідно позивач не понесе жодних витрат на правничу допомогу.
14.04.2026 через систему «Електронний суд» представник позивача подав пояснення на заперечення відповідача щодо витрат на правничу допомогу адвоката, в яких просить задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення в повному обсязі.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 06.05.2026 прийнято до розгляду заяву представника ФОП Семенець Л.І. від 09.04.2026 про ухвалення додаткового рішення суду. Заява розглядається в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Цією ж ухвалою встановлено учасникам справи строк для подання додаткових пояснень, заперечень щодо поданої заяви – протягом п`яти днів з дня отримання даної ухвали.
Станом на 18.05.2026 додаткових пояснень, заперечень щодо поданої заяви до суду не надходило.
Розглянувши подані матеріали на підтвердження понесення позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов таких висновків.
Статтею 16 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
За приписами ст. 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Статтею 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. 
За змістом частини другої статті 126 ГПК України до витрат на професійну правничу допомогу належать розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката.
29.12.2025 між Семенцем Анатолієм Івановичем (адвокат) та ФОП Семенець Лідією Іванівною (клієнт) був укладений договір №29/12/25/1 про надання правової допомоги, за яким:
- клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання здійснювати представництво інтересів клієнта в судових та інших органах України, незалежно від форми власності, готувати та складати документи, збирати докази, консультувати, роз`яснювати норми законодавства та представляти інтереси клієнта по питанню стягнення з ТОВ «Сільпо-Фуд» заборгованості по орендній платі за договором від 16.02.2012, зареєстрованим в реєстрі за №1-223, «Оренди приміщення – офісно-торгівельного комплексу» за адресою Київська область, м. Васильків, вул. Соборна, 64/1 (п.1);
- договір діє з моменту підписання його сторонами та до виконання ними своїх зобов`язань (п.2.1);
- розмір гонорару адвоката складає 200 000,00 грн. (п.3.1);-
- клієнт проводить оплату гонорару адвокату протягом 30 календарних днів після ухвалення позитивного рішення суду на користь клієнта та погашення боржником заборгованості на користь клієнта. По факту оплати клієнтом гонорару адвокату сторонами складають Акт приймання-передачі коштів (п.3.2).
За результатами наданих послуг сторони підписали акт №1 надання послуг, за яким адвокат надав клієнту такі послуги:
правова допомога пов`язана з представництвом інтересів клієнта – Семенець Л.І. щодо стягнення з ТОВ «Сільпо-Фуд» заборгованості по орендній платі за договором від 16.02.2012, зареєстрованим в реєстрі за №1-223, «Оренди приміщення – офісно-торгівельного комплексу» за адресою Київська область, м. Васильків, вул. Соборна, 64/1.
представництво клієнта в суді першої інстанції (справа №911/3904/25), участь в судових засіданнях, підготовка та подання до суду процесуальних документів щодо захисту прав та інтересів клієнта.
Загальна вартість послуг складає 200 000,00 грн.
Суд звертає увагу, що укладений між адвокатом і клієнтом договір та визначені у такому договорі суми гонорару не є безумовною підставою для стягнення таких сум на користь учасника справи, на користь якого було прийняте судове рішення.
Принцип невтручання у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом передбачає відсутність у суду повноважень будь-яким чином безпосередньо впливати на сторін договору та на укладення як договору в цілому, так і щодо його окремих положень.
Також суд не наділений повноваженнями втручатися у розрахунки між клієнтом та його адвокатом, не є стороною договірних відносин. 
Разом з тим, здійснюючи розподіл судових витрат, суд, хоч і враховує умови договору про надання правової допомоги та додаткові докази на підтвердження понесених учасником справи судових витрат, однак при такому розподілі керується виключно положеннями процесуального законодавства.
Процедура стягнення витрат на правову допомогу не може використовуватися як інститут безпідставного збагачення та як інститут покарання за недобросовісну процесуальну поведінку одного з учасників провадження, оскільки таке стягнення не переслідуватиме легітимну мету та не відповідає процесуальній суті передбаченої положеннями ГПК України компенсації таких витрат (постанова КГС ВС від 02.12.2025 у справі №910/18250/16 (910/33/24).
Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом. Вирішення питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони ураховуючи як те, чи були вони фактично несені, так і оцінювати їх необхідність (постанова КЦС ВС від 23.10.2024 у справі №753/25081/21).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Стосовно того, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, вже висловлювалася Велика Палата Верховного Суду (пункт 21 додаткової постанови від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 підтримала цей висновок. 
З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів ФОП Семенець Л.І. здійснювалось двома адвокатами Добросько Л.В. та Семенцем А.І. При цьому, Семенець А.І. здійснює адвокатську діяльність індивідуально.
Суд звертає увагу, що у позовній заяві зазначено, що судові витрати складаються з судового збору, інших витрат нести не планується. В ході розгляду справи, окремою заявою від 29.01.2026 подано попередній розрахунок витрат на правничу допомогу у розмірі 200 000,00 грн.
Відповідно до статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. 
Відповідно до висновків, викладених у постанові КГС ВС від 31.07.2024 у справі №916/2929/22 відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат.
В даній справі, зазначення попереднього розрахунку не разом із першою заявою по суті спору не порушило принцип змагальності та не завадило відповідачу належним чином висловити свої міркування щодо їх розміру.
Разом із тим, здійснивши аналіз заявленого позивачем розміру витрат на правничу допомогу у співвідношенні із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, суд встановив, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданими адвокатом обсягом послуг, втраченим ним часом на надання таких послуг та не відповідають критерію розумної необхідності, з огляду на таке.
Суд встановив, що усі заяви по суті спору були подані за підписом адвоката Добросько Л.В. Від адвоката Семенця А.І. до матеріалів справи подано лише заяву про вступ у справу від 28.01.2026, заяву від 29.01.2026, в якій зазначено попередній орієнтовний розрахунок, клопотання від 24.02.2026 про долучення до матеріалів справи договору про надання адвокатської допомоги та заява про ухвалення додаткового рішення.
Суд погоджується із доводами адвоката Семенця А.І., що функціонал «Електронного суду» не передбачає можливості підписання процесуальних документів кількома представниками одночасно. При цьому, із наданого акту №1 неможливо відокремити конкретно надані послуги, які надав Семенець А.І. та які надала Добросько Л.В.
Однак суд встановив, що позовну заяву подано 25.12.2025, відповідь на відзив сформовано в системі «Електронний суд» 26.01.2026, тоді як адвокат Семенець А.І. вступив до участі у справі лише 28.01.2026 на підставі ордеру від 27.01.2026. Отже, є очевидним, що адвокат Семенець А.І. не надавав позивачу правничої допомоги щодо підготовки та подання до суду заяв по суті справи, передбачених ч. 2 ст. 161 ГПК України, а такі заяві були сформовані та подані Добросько Л.В.
Адвокат Семенець А.І. брав участь у судових засіданнях 02.02.2026 (особисто в приміщенні суду), 24.02.2026, 20.03.2026 та 07.04.2026 в режимі відеоконференції. При цьому, щодо суті спору Семенець А.І. висловлювався лише у судовому засіданні 20.03.2026, в якому зазначив, що повністю підтримує позицію, викладену Добросько Л.В. та надав відповіді на питання відповідача.
Також, суд не може залишити поза увагою те, що Семенець А.І. є одним із орендодавців, тобто є стороною договору оренди від 16.02.2012 зареєстрованим в реєстрі за №1-223, а тому йому було достеменно відомо про умови укладеного договору, включно із усіма змінами та доповненнями до нього, обставини його виконання тощо, що значно зменшувало час на їх вивчення.
Суд зазначає, що обсяг фактично наданих послуг без вивчення обставин справи та без подання документів по суті спору та формальне представництво інтересів клієнта в суді (присутність в судовому засіданні) не співмірні із ціною договору про надання правової допомоги (200 000,00 грн.). Такий розмір судових витрат, враховуючи суть спору, не відповідає принципам пропорційності, співмірності, розумної необхідності та містить ознаки безпідставного збагачення за рахунок сторони відповідача. 
Суд вважає суму судових витрат позивача на правову допомогу 7000,00 грн. розумно необхідною, доведеною, домірною та обґрунтованою, тому саме така сума належить до включення до судових витрат по справі та розподілу між сторонами відповідно до ст. 129 ГПК України.
З огляду на викладене, суд включає до судових витрат по справі витрати позивача на професійну правову допомогу в сумі 7000,00 грн., та покладає на відповідача відшкодування позивачу вказаних витрат пропорційно задоволеним вимогам, а саме у сумі 5020,92 грн.
Керуючись статтями 123, 126, 129, 221, 232-236, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд 
ВИРІШИВ:
1. Заяву представника Фізичної особи-підприємця Семенець Лідії Іванівни від 28.04.2026 від 09.04.2026 про ухвалення додаткового рішення суду задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Сільпо-Фуд” (02152, м. Київ, провулок Павла Тичини, буд. 1В, каб. 188, ідентифікаційний код 40720198)
на користь Фізичної особи - підприємця Семенець Лідії Іванівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
5020,92 грн. (п`ять тисяч двадцять гривень дев`яносто дві копійки) витрат на професійну правничу допомогу.
Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.
3. У задоволенні решти вимог заяви відмовити.
Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту додаткового рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Конюх