СТАРОСИНЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 684/259/25 
Провадження № 2/684/4/2026
РІШЕННЯ
іменем України

07 травня 2026 року с-ще Стара Синява
Старосинявський районний суд Хмельницької області в складі: 
судді Гринчук С.М.,
секретар судового засідання Олійник Л.М.,
учасники справи:
позивач за первісним позовом - відповідач за зустрічним позовом- ОСОБА_1 ,
представник позивача за первісним позовом - відповідача за зустрічним позовом - адвокат Волошина І.В.,
відповідачі за первісним позовом - ОСОБА_2 (позивач за зустрічним позовом), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (треті особи за зустрічним позовом),
представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 - третьої особи за зустрічним позовом - адвокат Куцоконь В.В.,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору за первісним позовом - Старосинявська державна нотаріальна контора,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Стара Синява цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Старосинявська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів,
УСТАНОВИВ:
У травні 2025 року позивач ОСОБА_1 через представника - адвоката Волошину І.В. звернулася до суду із вказаним вище позовом, у якому, з урахуванням зміни предмета позову, просила визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 2,14 га з кадастровим номером 6824486000:03:018:0029 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за нею в порядку спадкування за законом (як спадкоємцем четвертої черги на користь якого відмовився спадкоємець першої черги) після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/4 частину грошових коштів від загального залишку у розмірі 91 563 гривні 68 копійок, що залишились на рахунку ОСОБА_5 у АТ КБ «ПриватБанк» після його смерті; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину грошових коштів від загального залишку у розмірі 91 563 гривні 68 копійок, що залишились на рахунку ОСОБА_5 у АТ КБ «ПриватБанк» після його смерті, як на її частку у спільному сумісному майні подружжя. 
В обґрунтування первісного позову вказала, що зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 з 24 грудня 1998 року по теперішній час. Разом з нею за цією ж адресою у період з 11 листопада 2011 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав ОСОБА_5 . За життя ОСОБА_5 заповіту не склав, а спадкоємцями першої черги щодо майна померлого є: дочки померлого - ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , а також його мати ОСОБА_3 , яка відмовилася від прийняття належної їй частки у спадщині за законом на спадкове майно на користь ОСОБА_1 , про що 20 жовтня 2023 року подала заяву до нотаріуса. ОСОБА_2 у встановлений законом строк 20 жовтня 2023 року подала заяву про прийняття спадщини, ОСОБА_6 заяв до нотаріуса не подавала.
Державний нотаріус Старосинявської державної нотаріальної контори Гоменюк О.О. відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з недоведеністю факту постійного спільного проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Позивач зазначає, що ухвалою Старосинявського районного суду від 04 липня 2024 року у справі №684/201/24 залишено без розгляду заяву про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини та роз`яснено її право подати позов на загальних підставах. 
Рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області від 18 лютого 2025 року у цивільній справі №684/437/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи - Старосинявська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення, відмовлено з підстав невірно обраного способу захисту та з підстав недоведеності факту проживання.
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 29 квітня 2025 року рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 18 лютого 2025 року у цивільній справі №684/437/24 змінено, виключено з мотивувальної частини рішення висновок суду про недоведеність позивачем факту проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини не менше п`яти років із ОСОБА_5 .
У зв`язку з указаними рішеннями, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Позивач ОСОБА_1 вказує, що вона з ОСОБА_5 у період з 11 липня 2011 року до 01 червня 2023 року проживала в АДРЕСА_1 як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, в іншому шлюбі не перебували. Рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 05 березня 2013 року було розірвано шлюб ОСОБА_5 , тому позивач стверджує, що з врахуванням судової практики з 05 березня 2013 року вони проживали з померлим однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. 
Також представник позивача, покликаючись на зміст норм статей 74, 60, 61, 72 СК України вказала, що грошові кошти, які залишились на картковому рахунку ОСОБА_5 є об`єктом права спільної сумісної власності та ОСОБА_1 має право на відповідну частку вказаних грошових коштів. Уважає, що ОСОБА_1 отримала частину залишку коштів як свою частку у спільному сумісному майні. Інша частина залишку грошових коштів є часткою ОСОБА_5 у спільному сумісному майні, яка відповідно до положень статті 1226 ЦК України спадкується на загальних підставах, спадкоємцями, які успадковують по частці вказаного є позивач та ОСОБА_2 . Позивач успадкувала свою частку спадщини у виді частки залишку коштів, фактично прийнявши їх. 
25 липня 2025 року відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 через представника - адвоката Куцоконя В.В. подала до суду відзив на позов в якому не визнала повністю та заперечує факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . Вказала, що взаємовідносини ОСОБА_5 з позивачем не були притаманні сімейним. З 2014 до 2019 року постійним місцем проживання ОСОБА_5 було помешкання матері ОСОБА_3 , де досі зберігаються його речі, одяг, документи. У період з 2020 до 2022 року він перебував за заробітках в Польщі, 03 грудня 2022 року був призваний на військову службу. Будучи військовослужбовцем, надавав матері матеріальну допомогу. ОСОБА_3 хоронила сина та встановила надгробний пам`ятник (арк.спр.128-129, т.1).
13 серпня 2025 року позивач за первісним позовом ОСОБА_1 через представника - адвоката Волошину І.В. подала до суду відповідь на відзив, у якій викладала свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх відхилення. Додатково вказала на те, що не заперечує ту обставину, що ОСОБА_5 під час їх спільного проживання у 2021 - 2022 роках їздив на заробітки в Польщу. Працевлаштування за кордоном не свідчить про відсутність сім`ї, а свідчить лише про місце роботи, розташоване за межами України (арк.спр.166-167, т.1).
27 серпня 2025 року відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог:  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому з урахуванням збільшення позовних вимог просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь грошові кошти в сумі 91 563 гривні 68 копійок. Обґрунтовуючи зустрічну позовну заяву вказала, що її зустрічний позов взаємопов`язаний з первісним позовом ОСОБА_1 , оскільки предметом їх розгляду є питання спадкування після смерті батька, вони виникають з одних правовідносин.
ОСОБА_2 вказала, що до складу спадщини ОСОБА_5 , окрім належної йому земельної ділянки, входять також кошти, які на час його смерті були на його банківському рахунку в сумі 60 000 гривень. Окрім того, від військової частини, де служив батько, їй стало відомо, що вже після його смерті на рахунок батька від частини надійшли кошти в розмірі 20 000 гривень на оздоровлення.
Після смерті батька позивач ОСОБА_1 , отримавши доступ до банківського рахунку батька, заволоділа коштами, витративши їх на свій розсуд.
Вказує, що оскільки ОСОБА_1 протиправно заволоділа коштами батька після його смерті, вона позбавлена можливості оформити свої спадкові права на це майно в нотаріальному порядку та звертаюсь до суду з цим позовом про стягнення цих коштів.
13 жовтня 2025 року ОСОБА_1 через представника - адвоката Волошину І.В. подала до суду відзив на зустрічну позовну заяву, в якому зустрічний позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні повністю. Обґрунтовуючи заперечення вказала, що до зустрічного позову не додано доказів того, що ОСОБА_2 є власником спадкового майна - грошових коштів, якими можуть бути свідоцтво про право на спадщину чи рішення суду про визнання права власності на спадкове майно, а вимогу про визнання права власності остання не заявляє. Вказала, що ОСОБА_2 не набула права власності на спірні грошові кошти, у зв`язку з чим не може заявляти вимогу про їх витребування (стягнення). У зв`язку з відсутністю відмови нотаріуса видати ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину у виді грошових коштів, її звернення до суду є передчасним, що, на переконання представника позивача, є самостійною підставою для відмови у позові (арк.спр.61-65, т.2).
В судовому засіданні позивач та її представник - адвокат Волошина І.В первісний позов підтримали повністю, просили задовольнити, допитана як свідок позивач ОСОБА_1 пояснила що у 2011 році почала проживати спільно з ОСОБА_5 у її будинку, вважає, що була для нього дружиною. До ОСОБА_3 їздили як до матері на свята, а також тоді, коли їй потрібна була допомога. Вона, а також діти ОСОБА_5 , ніколи до них не приїжджали. Він спочатку не працював, але вони разом вели домашнє господарство, обробляли городи, їздили до млина, все робили разом, мали спільний бюджет, пізніше він перераховував для неї гроші на картку. Бували випадки, що ОСОБА_5 випивав, вона його шукала, рятувала, відвозила речі до матері. У 2013 році вони продали корову, коня та купили трактор, потім продали ще корову - купили причіп до нього. Трактор використовували також в ОСОБА_3 для викопування картоплі. Потім ОСОБА_5 працював у охороні, в лісі, за зароблені ним кошти купили духовку, також - огорожу, проте встановила вона її вже після його смерті. Вона ж у 2017 році поїхала працювати в Польщу, за зароблені там гроші вставили ОСОБА_5 зуби, купили пральну машинку, виготовили для нього документи та у березні 2020 року разом поїхали на роботу в Польщу. Всі зароблені гроші вважає спільними коштами. Мав місце випадок, коли ОСОБА_5 отримав опіки, тоді його лікувала мати, після лікування він поїхав до матері, до дітей. У листопаді 2022 року ОСОБА_5 вручили повістку, вона поїхала разом з ним до с-ща Летичів для проходження ВЛК, коли він ішов на війну - проводжала його та купила все необхідне. Пізніше у нього виявили онкологічну хворобу, від якої він помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Коли ОСОБА_3 дізналася про смерть сина, забрала його речі з палати, серед яких була також барсєтка з грошима. Їй ОСОБА_3 сказала зняти з картки 30 000 гривень та віддати ОСОБА_7 (сестрі). Коли на картку надійшли 20 000 гривень, вона повідомила про це ОСОБА_3 , та запропонувала розділити по 10 000 гривень, на що остання погодилася. Картку ОСОБА_5 дав їй, коли знаходився в лікарні, код також повідомив. Речі ОСОБА_5 з частини побратими надіслали їй, оскільки за життя він так розпорядився. Коли ОСОБА_5 був у реанімації, вони хотіли укласти шлюб, проте в РАЦСі їй повідомили, що не мають виїзної церемонії та потрібно його привезти, що було неможливо, тому вони й не одружилися, хоча це було їх спільне бажання.
Зустрічний позов не визнали з підстав, викладених у відзиві на зустрічний позов.
Відповідач - позивач ОСОБА_2  у судовому засіданні первісний позов не визнала, заперечила факт проживання позивача із її батьком ОСОБА_5 однією сім`єю. Повідомила, що їй відомо і про інших жінок батька, одну з яких він привозив до бабусі ОСОБА_3 . ОСОБА_1 погано впливала на батька, не дозволяла спілкуватися з нею та сестрою. Він їй особисто сказав про те, що не хоче одружуватися з ОСОБА_1 . На війну батька збирала бабуся ОСОБА_3 та його сестра ОСОБА_8 , хоронила його бабуся. Про кошти на картці їй стало відомо в день смерті батька. Свідоцтво про право на спадщину не оформляла. Просила в позові відмовити. Поданий нею зустрічний позов підтримала з підстав, викладених у ньому, просила задовольнити.
Відповідач- третя особа ОСОБА_4  в судове засідання не з`явилася, про час та місце його проведення повідомлена.
Відповідач- третя особа ОСОБА_3 та її представник - адвокат Куцоконь В.В. в судовому засіданні заперечили проти первісного позову з підстав, викладених у відзиві, просили в позові відмовити. ОСОБА_3 додатково вказала, що у ОСОБА_1 та ОСОБА_5 нормальної сім`ї не було, він жив у неї в певні проміжки часу, грошей він їй не давав. У 2013 році синові перебили ключицю, у 2014 році мав місце факт його підпалу, коли він був у ОСОБА_9 в с. Лисанівці. Після цих випадків він перебував у лікарні, однак його лікуванням займалась вона, після виписки з лікарні він приїхав та жив у неї близько місяця. На думку ОСОБА_3 , про те, що ОСОБА_1 та її син не проживали як сім`я, свідчить також те, що він зберігав у неї документи на успадковану ним від дядька земельну ділянку. Вказує на те, що син не мав наміру одружуватися з ОСОБА_1 , в жодних документах він не вказував, що перебуває в цивільному шлюбі. У військоматі повідомив про те, що розлучений, що зазначено також у військовому квитку. Сповіщення про смерть прийшло їй. Коли син перебував у лікарні, саме її, а не ОСОБА_1 попросив придбати блендер, оскільки не міг ковтати. Картку сина в день його смерті забрала ОСОБА_1 , яка на її запитання повідомила, що на рахунку є 50 000 гривень. Від спадщини на користь позивача вона відмовилась, бо вважала, що це стосується лише паю. Хоронила сина вона в с. Пилявка, їй допомагала дочка. 
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Старосинявської державної нотаріальної контори - Гоменюк О.О. в попередньо поданих до суду заявах просила розгляд справи проводити без її участі, проти задоволення позову не заперечує.
03 липня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів (арк.спр.98-99).
03 жовтня 2025 року ухвалою судді Старосинявського районного суду Хмельницької області прийнято до спільного розгляду зустрічний позов ОСОБА_2 та об`єднано в одне провадження з первісним позовом, задоволено клопотання про витребування доказів, відкладено підготовче засідання (арк.спр.53-54).
29 жовтня 2025 року позивач за первісним позовом ОСОБА_1 подала до суду заяву про зміну предмета позову (арк.спр.84-90, т.2), яка ухвалою суду від 23 грудня 2025 року прийнята до розгляду.
27 листопада 2025 року позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 подала заяву про збільшення позовних вимог (арк.спр.106, т.2), яка ухвалою суду від 23 грудня 2025 року прийнята до розгляду. 
Ухвалою судді Старосинявського районного суду Хмельницької області від 23 грудня 2025 року закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті, задоволено клопотання про допит позивача як свідка за власною ініціативою та виклик свідків (арк.спр.151-152, т.2).
Будь-які інші процесуальні дії у справі не проводилися.
З`ясувавши фактичні обставини у справі, на які заявник посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що в первісному та зустрічному позовах слід відмовити, зважаючи на таке.
Суд установив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 01 червня 2023 року, актовий запис №1057, виданим Хмельницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (арк.спр.133, т.1). Згідно з Довідкою про причину смерті від 01 червня 2023 року, причиною смерті ОСОБА_5 є злоякісне новоутворення шлунка з метастазами у легені, набряк головного мозку (арк.спр.134, т.1).
Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 11 серпня 1973 року, батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (арк.спр.32, 132, т.1).
Рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області у справі №2/2210/448/12 (провадження №2-55/13) від 05 березня 2013 року, яке набрало законної сили 18 березня 2013 року, розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_12 , зареєстрований Митковецькою сільською радою, актовий запис №1 від 12 січня 1997 року (арк.спр.41, т.1).
Позивач-відповідач ОСОБА_1 згідно з даними паспорта з 24 квітня 1988 року перебула в шлюбі з ОСОБА_13 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 , видане 09 лютого 2008 року Лисанівською сільською радою Старосинявського району Хмельницької області, про що зроблено актовий запис №1 (арк.спр.42, т.1).
Рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 15 квітня 2020 року у справі №678/1364/19 (провадження №2-678-199-20) ОСОБА_5 визнано особою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_2 (арк.спр.113, т.1).
Відповідно до довідки від 05 жовтня 2023 року №144, виданої Старосинявською селищною радою, ОСОБА_1 з 11 липня 2011 року до 01 червня 2023 року проживала разом з ОСОБА_5 в цивільному шлюбі, без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 (арк.спр.43. т.1).
У Медичній довідці для отримання дозволу (ліцензії) на об`єкт дозвільної системи серії НОМЕР_15(арк.спр.44. т.1), довідці сімейного лікаря Стасюк Н.О. (арк.спр.45-46, т.1) місцем проживання ОСОБА_5 вказано село Лисанівці; постанова Старосинявського районного суду від 06 березня 2014 року у справі №684/169/14-п (арк.спр.40, т.1), якою ОСОБА_5 притягнено до відповідальності за частиною першою статті 173 - 2 КУпАП, серед іншого містить викладені обставини щодо сварки останнього із співмешканкою ОСОБА_1 , місцем проживання ОСОБА_5 вказано АДРЕСА_1 . Така ж адреса вказана як адреса, за якою проживає ОСОБА_5 і в постановах Старокостянтинівського районного суду Хмельницької від 18 вересня 2020 року у справі №684/426/20, Старосинявського районного суду Хмельницької області від 06 червня 2024 року у справі №684/430/14-п та від 03 квітня 2017 року у справі №684/172/17, згідно з якими ОСОБА_5 притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 та статтею 173 КУпАП (арк.спр.110, 116-117, т.1). 
Згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії Р2 №810242 від 29 жовтня 2002 року, виданого на підставі рішення сесії Пилявківської сільської Ради народних депутатів №5 від 03 жовтня 2002 року, ОСОБА_5 належала земельна ділянка площею 2,14 га, призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Пилявківської сільської ради (арк.спр.38, т.1).
Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_5 №427590947 від 19 травня 2025 року у останнього в власності є земельна ділянка з кадастровим номером №6824486000:03:018:0029 площею 2,14 га (арк.спр.37, т.1), вартість якої становить 38 970 гривень 02 копійки, що підтверджено Довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 20 травня 2025 року №201-20250520-0009733044 (арк.спр.13-15, т.1).
Відповідно до наданих позивачем квитанцій АТ КБ «Приватбанк» (дублікати чеків №20515534708, №20515528581), 17 грудня 2022 року ОСОБА_1 поповнила карту/рахунок ОСОБА_5 на суму 200 гривень та 1000 гривень (арк.спр.39, т.1).
На підтвердження вказаних в заяві обставин позивач надала фотографії із ОСОБА_5 з відповідними написами: «На фотознімку зображені ОСОБА_5 та ОСОБА_1 Хмельницька область, Хмельницький район, с. Лисанівці (пасли череду). Літо 2016 р.», «На фотознімках зображений ОСОБА_5 та онука ОСОБА_1 АДРЕСА_1 . Літо 2015 р.», «На фотознімку зображений ОСОБА_5 АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_4 », «На фотознімку зображений ОСОБА_5 АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_5 », «На фотознімку зображений ОСОБА_5 Хмельницька область, Хмельницький район, с. Лисанівці, біля церкви. Зима 2018 р.», «На фотознімку зображений ОСОБА_5 на руках з псом ОСОБА_1 Хмельницька область, Хмельницький район, с. Лисанівці, Лисанівський ліс Лютий 2016 р.», «На фотознімку зображений ОСОБА_5 та ОСОБА_1 АДРЕСА_1 (на подвір`ї). Весна 2017 р.», «На фотознімку зображений ОСОБА_5 та сусід. АДРЕСА_1 (на подвір`ї). Осінь 2018 р.», «На фотознімку зображений ОСОБА_5 та ОСОБА_1 Хмельницька область, Хмельницький район, с. Шрубків (святкування дня села). Жовтень 2016 р.», «На фотознімку зображений ОСОБА_5 Хмельницька область, Хмельницький район, Лисанівський ліс. Осінь 2017 р.» (арк.спр.47-52, т.1).
Із матеріалів спадкової справи №72/2023, зареєстрованої 20 жовтня 2023 року щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , установлено, що мати померлого ОСОБА_3 20 жовтня 2023 року подала заяву, згідно з якою відмовилась від прийняття належної їй частки у спадщині за законом на користь ОСОБА_1 , а дочка померлого ОСОБА_2 20 жовтня 2023 року подала заяву про прийняття спадщини за законом після смерті батька (а.с.2, 3, том 2).
Також 20 жовтня 2023 року ОСОБА_1 подала заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , з яким вона проживала однією сім`єю з 2011 року (а.с.4, том 2).
Суд також установив, що спадкоємцем за законом першої черги є дочка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка не подавала заяву про прийняття спадщини.
Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №74417937 від 20 жовтня 2023 року інформація щодо ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутня (а.с.6, том 6).
Згідно з відповіддю на запит державного нотаріуса Гоменюк О.О. №369/02-14/223 від 20 жовтня 2023 року відділу державної реєстрації актів цивільного стану та місця проживання Старосинявської селищної ради, відомості про зареєстроване місце проживання ОСОБА_5 в реєстрі територіальної громади відсутні (арк.спр.8 (зворот), т.2). Згідно з відповіддю старости с. Митківці Меджибізької селищної ради №45 від 26 жовтня 2023 року на запит нотаріуса повідомлено, що ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території Меджибізької селищної ради села Митківці не був зареєстрований та не проживав (арк.спр.9, т.2).
21 травня 2025 року державний нотаріус Старосинявської державної нотаріальної контори Гоменюк О.О. відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку спадкового майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_5 в зв`язку із необхідністю встановлення факту спільного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем (арк.спр.12, т.1).
Ухвалою Старосинявського районного суду від 04 липня 2024 року у справі №684/201/24 (провадження №2-о/684/20/2024) залишено без розгляду заяву про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини та роз`яснено їй право подати позов на загальних підставах в порядку позовного провадження (арк.спр.35-36, т.1).
Рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області від 18 лютого 2025 року у цивільній справі №684/437/24 (провадження №2/684/12/2025) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи - Старосинявська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення, у задоволенні позову відмовлено (арк.спр.16-25, т.1).
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 29 квітня 2025 року у справі №684/437/24 (провадження №22-ц/820/974/25) апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, змінено рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 18 лютого 2025 року у цивільній справі №684/437/24, виключено з мотивувальної частини рішення висновок суду про недоведеність позивачем факту проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини не менше п`яти років із ОСОБА_5 (арк.спр.26-31, т.1).
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 11 листопада 1997 року, про що свідчить Довідка про реєстрацію місця проживання №524 від 17 березня 2017 року (арк.спр.131, т.1).
Відповідно до довідки від 18 вересня 2024 року №94, виданої старостою сіл Пилявка, Карпівці, Олександрівка, Вишневе - Котик В.Ю. , ОСОБА_3 дійсно похоронила свого сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк.спр.135, т.1).
ОСОБА_3 понесла витрати на ритуальні послуги та поминальний обід, на підтвердження чого надала рахунок та накладну ФОП ОСОБА_16 та ФОП ОСОБА_17 (арк.спр.136-139, т.1).
Сповіщення сім`ї №10/609/1 від 01 червня 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_7 про смерть військовослужбовця ОСОБА_5 надіслане матері ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 (арк.спр.140, т.1).
Відповідно до Витягу і наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) №164 від 23 лютого 2024 року, смерть ОСОБА_5 настала під час проходження військової служби, його виключено з списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, виплачено щомісячну премію в максимальному розмірі та надбавку за особливості проходження служби (арк.спр.141, т.1).
Згідно з даними військового квитка серії НОМЕР_5 від 30 листопада 2022 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був призваний 03 грудня 2022 року у ЗСУ по мобілізації, у графі «сімейний стан» міститься напис «розлучений» (арк.спр.142, т.1).
Згідно з довідкою Старосинявської селищної ради від 23 вересня 2024 року №96, виданою ОСОБА_3 її син ОСОБА_5 в період з 2014 по 2019 роки проживав з нею на території Пилявківського Старостинського округу без реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 та спільно вели домашнє господарство (арк.спр.143, т.1).
Довідкою №50 від 21 липня 2025 року, виданою Старосинявською селищною радою ОСОБА_3 підтверджується, що за ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на день смерті рахувалась земельна ділянка у Пилявківському старостинському округу в розмірі 0,38 га (арк.спр.144, т.1).
У податкових повідомленнях - рішеннях щодо зобов`язання за земельним податком від 01 червня 2020 року податковою адресою платника ОСОБА_5 вказано с. Митківці (арк.спр.145-147, т.1). Така ж адреса вказана в договорі оренди землі від 01 червня 2012 року як адреса, за якою мешкає ОСОБА_5 (арк.спр.148, т.1).
За змістом інформації про рух коштів по рахунку ОСОБА_3 , 20 травня, 13 лютого, 22 січня, 13 січня 2023 року на вказаний рахунок надійшли кошти від ОСОБА_5 (арк.спр.149, т.1). 
Виписки з медичної картки ОСОБА_3 , зокрема записи за 14, 21, 30 вересня 2023 року та виписка із медичної карти стаціонарного хворого підтверджують стан здоров`я ОСОБА_3 у вказаний період (арк.спр.151-153, т.1).
ІНФОРМАЦІЯ_8 помер ОСОБА_18 , що підтверджується Лікарським свідоцтвом про смерть №2704 (арк.спр.154, т.1).
На адвокатський запит адвоката Волошиної І.В. староста сіл Пилява, Олексіївка, Миколаївка - Кисилишин В.Г. надав відповідь №39 від 31 липня 2025 року в якій зазначив, що на час відпустки на нього покладено обов`язки старости та роз`яснено, що вислів «рахувалася земельна ділянка» означає, що земельна ділянка перебувала у його користуванні (арк.спр.169, т.1).
В трудовій книжці серії НОМЕР_6 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 міститься запис про роботу у ДП «Летичівське лісове господарство» лісорубом 3 розряду з 18 грудня 2019 року до 07 грудня 2020 року (арк.спр.170, т.1).
На підтвердження факту зберігання у позивача документів, що, на її думку, пов`язано із проживанням однією сім`єю з ОСОБА_5 , остання надала атестат № НОМЕР_7 про закінчення ним сільського професійно - технічне училище №41 Хмельницької області (арк.спр.171, т.1), Свідоцтво про неповну середню освіту (арк.спр.172, т.1), копію паспорта Союзу радянських соціалістичних республік ОСОБА_5 (арк.спр.173, т.1) та паспорта громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_8 ОСОБА_5 , (арк.спр.174-175, т.1), оригінали яких суд оглянув у судовому засіданні.
Із виписки АТ КБ «ПриватБанк» по рахунку ОСОБА_5 за період з 01 січня 2018 року до 31 грудня 2023 року суд установив здійснення переказів для одержувача ОСОБА_1 : 08 березня 2023 року - на суму 5000 гривень, 25 квітня 2023 року - на суму 3000 гривень, 20 травня 2023 року -на суму 4000 гривень. Водночас у цей же період ОСОБА_5 перераховував кошти для ОСОБА_3 , зокрема: 13 лютого 2023 року - 5025 гривень 13 копійок, 20 травня 2023 року - 3015 гривень 10 копійок. Окрім того, із виписки також вбачається зняття готівки 01 червня 2023 року на загальну суму 28 000 гривень, у період з 09 до 16 червня 2023 року - на загальну суму 33 000 гривень, зарахування заробітної плати в сумі 20 295 гривень 24 копійки, зняття готівки 20, 30 червня, 04, 11 липня 2023 року на загальну суму 29 400 гривень (арк.спр.70-74, т.2).
Відповідно до Архівного витягу з рішення 26-ї сесії 7-го скликання Старосинявської селищної ради Старосинявського району Хмельницької області від 24 листопада 2017 року №21/2017, ОСОБА_5 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для особистого селянського господарства орієнтовним розміром 0,3800 га за адресою: Хмельницька область, Старосинявський район, в межах населеного пункту с. Пилявка (6824486000:01:002) (арк.спр.77, т.2).
Скриншот із сайту Старосинявської селищної ради (арк.спр.104, т.2) містить інформацію щодо загибелі ОСОБА_5 , серед осіб, яким висловлюються співчуття вказано серед інших «дружині ОСОБА_9 ». 
Виписку АТ КБ «ПриватБанк» №2PEMF7IKAB943284 від 12 серпня 2025 року, з якої вбачається зарахування переказів від ОСОБА_5 (арк.спр.177, т.1) суд відхиляє, як неналежний доказ, оскільки така не містить інформацію про отримувача таких переказів, як і про особу, якій такий рахунок належить. 
Згідно з письмовимим поясненнями від 02 липня 2025 року, наданими ОСОБА_1 ПОГ сектору превенції ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, остання серед іншого вказала, що ОСОБА_5 давав їй свою банківську карту та повідомляв, яку суму потрібно зняти. Після його смерті залишки грошових коштів на його банківській карті були витрачені на похорон та поминальні обіди (арк.спр.186, т.2).
В судовому засіданні були допитані свідки, викликані за клопотанням позивача за первісним позовом ОСОБА_1 .
Так, свідки  ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , знайомі ОСОБА_1 , суду пояснили, що остання прожила разом з ОСОБА_21 12 років, між ними як в кожній сім?ї були конфлікти, але жили гарно, вона його підтримувала, провела на війну, посилки висилала, піклувалась про нього. ОСОБА_19 повідомила, що вона не один раз була у них, коли вони разом проживали, рік не пам`ятає. 
Свідок   ОСОБА_22 суду пояснила, що їй відомо, що ОСОБА_1 почала спільно із ОСОБА_5 проживати у 2011 році, а у 2013 році вони разом приїжджали до неї в гості у с. Ставниця, з 2017 року вона переїхала проживати у с. Паньківці, то часто бувала в них в гостях, ОСОБА_23 добре відносився до її сина. На її думку, стосунки між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 були стосунками чоловіка та жінки. Бували випадки, що вони сварились, але потім знову жили разом. 
Свідок   ОСОБА_24 , яка є сусідкою позивача, повідомила, що у 2011 році ОСОБА_5 почав проживати разом із ОСОБА_1 , разом господарювали, купили трактор, а також їздили до його матері допомагати, жили як сім`я. Сварки були між ними, довгих перерв у спільному проживанні не було, вони не проживали разом лише тоді, коли ОСОБА_5 їхав на роботу, перебував у лікарні. Вони не розходилися, стосунки не розривали. Проте були випадки, коли відвозили речі до матері і привозили назад, як усі роблять. Їй відомо, що ОСОБА_1 разом з ОСОБА_5 купили забор. 
Свідок  ОСОБА_25 , знайома ОСОБА_1 , пояснила що була знайома з ОСОБА_9 і ОСОБА_23 з 2014 року, так як спілкувались. Під час хвороби її сина у 2015 році вони приїжджали та їй допомагали. Жили вони дуже добре, вона йому допомогала, все йому купувала, один одного не ображали. Бачила як в ліс по дрова їздили, разом приїжджали до неї, разом були на сільські свята та концерти. Вони не розходились, вони весь час разом були. 
Свідок  ОСОБА_26 , староста с. Лисанівці пояснив, що знає про те, що ОСОБА_5 перебував в цивільному шлюбі з ОСОБА_1 , вони проживали разом приблизно з 2012 року до 2023 року, коли він пішов служити, вели спільне господарство. Він проживав без реєстрації. З роботи приїжджав до ОСОБА_1 , свідок його часто бачив. Щодо стосунків між ними - вказав, що були і сварки і бійки на ґрунті вживання алкоголю, як між співмешканцями. Вважає, що це була його домівка, там жили вели господарство. В них раніше був кінь, а потім вони купили мотоблок. Жили вони в старій батьківській хаті. ОСОБА_5 помер в госпіталі, хоронила його мати. Після його смерті ОСОБА_1 купила забор цементний, браму.
Свідок   ОСОБА_27 , дочка ОСОБА_1 , суду пояснила, що ОСОБА_5 познайомився з її матір`ю в 2012 році, вони проживали разом як чоловік і жінка, мали спільний бюджет, разом вели домогосподарство. У 2012 році на день народження матері вони познайомилися з його родичами. ОСОБА_5 їздив в інше місто, їздив за кордон, неодноразово брав кредити, де зазначав поручителем її маму. Неодноразово приїжджали до ОСОБА_3 , яка називала ОСОБА_1 невісткою. Майже до кінця вони жили разом, допоки він пішов на війну. Стосунки між ними були чудові, хоча бували сварки. В лікарні він казав, що хоче розписатись з мамою. Вказала також, що знає, що вони разом придбали мотоблок, в мами був кінь, якого продали, вона не знає, чи тільки за її гроші. Придбали також пилку, пральну машину, духовку. 
Свідок   ОСОБА_28 пояснив, що товаришував з ОСОБА_21 , неодноразово був у нього вдома. Йому відомо, що останній проживав із ОСОБА_1 , разом їздили на заробітки, допомагали його матері.
Так, свідок   ОСОБА_29 , брат чоловіка ОСОБА_3 суду пояснив, що йому відомо про те, що ОСОБА_5 трохи проживав в с. Лисанівці, проте не може підтвердити, у який час. Бачив його також і в матері ОСОБА_3 , проте не знає, чи він у неї проживав, чи лише допомагав. Вказав, що разом з ОСОБА_5 працював у охороні певний період часу, він йому повідомляв після роботи, що їде додому, проте куди саме - не казав. Один раз він був у ОСОБА_5 в с. Лисанівці, проте не пам`ятає рік, коли це було. 
В судовому засіданні були допитані також свідки, які викликані за клопотанням відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 .
Так, свідок  ОСОБА_8 , сестрою ОСОБА_5 , в судовому засіданні пояснила, що у останній день його життя вона була біля нього, вона та її чоловік доглядали за братом у госпіталях. Брат просив, щоб з госпіталя його забрала вона. ОСОБА_5 майже весь час був у мами ОСОБА_3 , допомагав їй. Вказала, що їй відомо про те, що брат гостював трохи у ОСОБА_9 , там завжди були розпивання алкоголю та бійки. Похороном брата займались свідок та її чоловік. ОСОБА_9 хотіла з ним розписатись але він був проти. Стосунки між ОСОБА_5 та ОСОБА_30 не були сімейними, він не хотів з нею одружуватися, хотів мати молодшу жінку. Він з нею не жив, лише часом перебував там, він там нічого не робив. Були випадки, коли його побитого забирали від ОСОБА_1 та привозили до матері. Був випадок також, коли його там обпалили, то лікуванням після цього займалися мати та вона. Після смерті ОСОБА_5 . ОСОБА_1 не висловлювала бажання його хоронити, давала на похорон тричі по 8000 гривень, всього 24 000 гривень. Вважає, що після смерті брата документи та особисті речі забрала ОСОБА_1 , картки також не було.
Свідки  ОСОБА_31 та  ОСОБА_32 (сусіди ОСОБА_5 в с. Пилявка), пояснили, що останній народився в Пилявці і проживав у нього по сусідству. Потім він одружився, проживав в с. Митківці. Після розлучення приїхав до матері проживати, звідки їздив на заробітки в Київ і в Польщу. Повідомили також, що ОСОБА_5 приїжджав до ОСОБА_3 декілька разів з жінкою на ім`я ОСОБА_33 . Свідок ОСОБА_32 не міг повідомити, які відносини були між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , проте бачив як він декілька разів приїжджав з останньою. Перед тим, як мав йти в армію, він довгенько був в Пилявці. На запитання свідка чи він вдома чи в Лисанівцях відповідав, що там він ніхто і нічого, і що він має бути вдома. ОСОБА_3 він допомагав. Йому відомо про те, ОСОБА_3 і діти ОСОБА_5 займались його похороном. ОСОБА_31 також пояснювала, що з Києва ОСОБА_5 приїждав до матері, але ніколи грошей не привозив. А потім вже ходив в Лисанівці по дзвінку ОСОБА_1 . Там неодноразово його били, його привозили до матері, яка його доглядала, після чого по дзвінку ОСОБА_1 знову ішов до неї. В неї він нічого не робив, вони не мали навіть спільної корови.
Свідок   ОСОБА_35 (дочка хрещеного батька ОСОБА_5 ) додатково вказувала на те, що бачила, як ОСОБА_1 з молодшим сином на тракторі привезли одяг ОСОБА_5 та розкидали по подвір?ї. Він більшість часу проживав у ОСОБА_3 , помогав їй і дядькові, їй він скаржився на погані стосунки з дітьми ОСОБА_1 . При знайомстві він її представив як Валю. 
Свідок  ОСОБА_36  (спеціаліст селищної ради) суду пояснила, що за життя ОСОБА_5 стосунки між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були гарні. ОСОБА_5 проживав на території села Пилявка без реєстрації. Щодо довідки про місце проживання ОСОБА_5 від 2024 року, згідно з якою з 2014 до 2019 року ОСОБА_37 проживав з матір?ю і спільно вели домашнє господарство, пояснила, що така видана на підставі того що він зареєстрований користувач земельної ділянки, вів там домашнє господарство і періодично проживав.
Позивач за первісним позовом, вказуючи на порушення її законних прав та інтересів, звернулася до суду за захистом таких з позовом про визнання права власності в порядку спадкування.
Позивач за зустрічним позовом, вказуючи на порушення її законних прав та інтересів, звернулася до суду за захистом таких з позовом про стягнення грошових коштів.
До правовідносин, що виникли між сторонами, суд застосовує такі норми права.
Щодо позовних вимог первісного позову 
Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
В силу вимог статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).
За приписами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову (постанова Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року в справі №925/642/19 (провадження №12-52гс20).
Згідно з статтею 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).
З матеріалів справи встановлено, що ухвалою Старосинявського районного суду від 04 липня 2024 року заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини - залишено без розгляду у зв`язку з наявністю спору про право. Заявнику роз`яснено право подати позов на загальних підставах в порядку позовного провадження (арк.спр.8-9).
Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.
У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.
Про утворення особами сім`ї може свідчити не тільки укладення між ними шлюбу, кровне споріднення, усиновлення, а й інші обставини, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Про те, що законодавець визнає можливість створення сім`ї чоловіком і жінкою, які не перебувають у шлюбі, свідчать положення статті 74 СК України.
Аналіз зазначених норм свідчить, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного харчування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, купівля майна для спільного користування, участь у витратах чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, наявність спільного бюджету, наявність даних, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Аналізуючи докази в їх сукупності, враховуючи встановлені обставини справи, на які сторони покликаються як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем у справі не доведено належними та допустимими доказами факту проживання однією сім`єю як чоловік та дружини не менше п`яти років до часу відкриття спадщини із ОСОБА_5 , оскільки надані позивачем фотографії, з яких об`єктивно неможливо встановити дату та час зафіксованих на них подій, показання свідків про спільне проживання, факт перерахування ОСОБА_5 коштів на рахунок ОСОБА_1 у 2023 році та того, що ОСОБА_1 двічі перераховувала кошти для ОСОБА_5 самі по собі без доведення протягом зазначеного у позові періоду факту наявності у них спільного бюджету, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонту, придбання майна для спільного користування, та взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між ними склалися та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю, протягом не менше п`яти років до часу відкриття спадщини. 
Також суд враховує, що надані відповідачем докази дають підстави дійти висновку, що померлий ОСОБА_5 у вказаний в позові період також періодично проживав у матері ОСОБА_3 , яка займалася його похованням та організацією поминального обіду.
Таким чином, оскільки позивач за первісним позовом у справі не довела належними та допустимими доказами факту проживання однією сім`єю як чоловік та дружини не менше п`яти років до часу відкриття спадщини із ОСОБА_5 , пов`язані з указаним фактом позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на 1/2 частину земельної ділянки та на грошові кошти не підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог зустрічного позову 
Звертаючись до суду із зустрічним позовом, позивач ОСОБА_2 вказала, що до складу спадщини після смерті ОСОБА_5 , окрім належної йому земельної ділянки, входять також кошти, які на час його смерті були на його банківському рахунку в загальній сумі 91 563 гривні 68 копійок. Вона є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька ОСОБА_5 , що прийняла спадщину. ОСОБА_2 вважає, що ОСОБА_1 протиправно заволоділа коштами батька, що знаходилися на його рахунку, отримавши доступ до його мобільного телефона. Вказані кошти витратила на власний розсуд. Зазначила, що через те, що відповідач за зустрічним позовом протиправно заволоділа коштами батька після його смерті, вона позбавлена можливості оформити свої спадкові права. Покликаючись на норми частини четвертої статті 25, статті 1218, частини другої статті 1220, частини другої статті 1228, статті 1261 ЦК України просила стягнути вказані кошти з ОСОБА_1 .
Таким чином, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про стягнення грошових коштів. Правовими підставами позову позивач за зустрічним позовом вказала норми статей частини четвертої статті 25, статті 1218, частини другої статті 1220, частини другої статті 1228, статті 1261 Цивільного кодексу України.
Проте за змістом позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти як набуте без належної правової підстави майно, а відтак в даному випадку підлягає застосуванню положення статті 1212 КЗпП України, якою врегульовано загальні положення про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.
З виписки по картковому рахунку ОСОБА_5 суд установив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 (день його смерті) з його банківського рахунку були зняті кошти: 01 червня 2023 року- 28 000 гривень, у період з 09 до 16 червня 2023 року - 33 000 гривень, зняття готівки 20, 30 червня, 04, 11 липня 2023 року на загальну суму 29 400 гривень.
Обґрунтовуючи зустрічний позов, позивач вказує, що саме ОСОБА_1 незаконно ними заволоділа та використала на власний розсуд. В судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечила те, що вона знімала кошти, проте вказала, що робила це за домовленістю з ОСОБА_3 для використання на поховання ОСОБА_5 та ритуальний обід, вказані кошти передала сестрі ОСОБА_5 .
На підтвердження викладених обставин позивач за зустрічним позовом надала лише копію письмових пояснень ОСОБА_1 , за змістом яких остання за дорученням ОСОБА_5 знімала кошти у визначеному ним розмірі з його картки. Після смерті ОСОБА_5 , як про те стверджувала ОСОБА_1 та не заперечила ОСОБА_3 , частина кошти, які були на його карті, були використані на похорон та поминальний обід. За клопотанням позивача за зустрічним позовом суд витребував інформацію про рух коштів на банківських рахунках ОСОБА_5 , за змістом якої після смерті останнього з рахунку були зняті готівкові кошти.
Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Згідно з частиною третьою статті 12 та частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Таким чином, матеріали справи не містять доказів тієї обставини, що саме ОСОБА_1 без правової підстави отримала кошти, які зберігалися на рахунку ОСОБА_5 після його смерті, а тому суд не вбачає підстав для висновку, що у відповідача виник обов`язок перед позивачем повернути вказані кошти.
Отже, виходячи з встановлених в судовому засіданні обставин справи, а також з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 Цивільного Кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено підстав для стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів, а тому зустрічний позов задоволенню не підлягає.
При вирішення питання щодо судових витрат, суд, виходячи із вимог статті 141 ЦПК України, покладає понесені позивачами за первісним та зустрічним позовами судові витрати на останніх, оскільки у первісному та зустрічному позовах відмовлено.
Керуючись статтями 2, 12, 81, 141, 258, 263-265, 273 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Відмовити повністю в задоволенні позову  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Старосинявська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування.
Відмовити повністю в задоволенні зустрічного позову  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів.
Судові витрати за первісним позовом покласти на позивача - ОСОБА_1 , за зустрічним - на позивача ОСОБА_2 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасники справи:
Позивач за первісним позовом - відповідач за зустрічним позовом: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_9 .
Представник позивача за первісним позовом - відповідача за зустрічним позовом: адвокат Волошина Ірина Вікторівна , місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_10 .
Відповідач за первісним позовом - позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_11 .
Відповідач за первісним позовом- третя особа за зустрічним позовом:ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_12 .
Представник відповідача за первісним позовом- третьої особи за зустрічним позовом: адвокат Куцоконь Віктор Васильович, місцезнаходження: вул. Грушевського, 56, с-ще Стара Синява, Хмельницький район, Хмельницька область, 31400, РНОКПП НОМЕР_13 .
Відповідач за первісним позовом- третя особа за зустрічним позовом: ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_14 .
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору за первісним позовом Старосинявська державна нотаріальна контора, місцезнаходження: вул. Грушевського, 6, с-ще Стара Синява, Хмельницький район, Хмельницька область, 31400, код ЄДРПОУ 02901144.
Повне судове рішення складено 18 травня 2026 року.

Суддя С.М. Гринчук