Справа № 683/483/26
2/683/736/2026 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області в особі головуючої - судді Кутасевич О.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу № 683/483/26, номер провадження 2/683/736/2026 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У лютому 2026 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту.
В обґрунтування позовних вимог ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» вказує, що 19 березня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі - ТОВ «Авентус Україна») та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено договір про надання споживчого кредиту №2164981, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 6000 грн, який зобов`язалась повернути у визначений договором строк, сплатити проценти за користування кредитними коштами та інші платежі відповідно до умов договору.
ТОВ «Авентус Україна» умови кредитного договору виконало у повному обсязі та надало відповідачці кредит в сумі 6000 грн, однак ОСОБА_1 умов кредитного договору не виконала та не повернула отримані у кредит кошти.
30 квітня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №ККАУ-30042021, у відповідності до умов якого відбулось відступлення прав вимоги за кредитним договором №2164981 від 19 березня 2020 року, укладеним із ОСОБА_1 у розмірі 19680 грн, з яких: 6000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 13680 грн - заборгованість за процентами.
Оскільки ОСОБА_1 у добровільному порядку не виконала своїх зобов`язань, тому ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», яке набуло права вимоги за цим кредитним договором, просить стягнути з відповідачки на свою користь 19680 грн заборгованості за вказаним кредитним договором, сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 2662,40 грн та 8000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 24 лютого 2026 року постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
13 березня 2026 року відповідачкою ОСОБА_1 подано відзив на позов, у якому вона просила відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості у частині штрафів, пені та неогрунтованих відсотків відповідно до ст. 551,616 ЦПК України, а також зменшити судові витрати на правову допомогу, які є неспівмірними зі складністю справи, вираченими адвокатом зусиллями та часом на надання такої допомоги та є наслідком господарської діяльності позивача. Зазначала, що на момент укладення договору перебувала у шлюбі, кошти отримувала в інтересах сім`ї при народженні дитини, яка на даний час хворіє на аутизм та потребує постійного лікування та догляду. Відтак просила урахувати її матеріальний стан, наявність на її утриманні дитини з інвалідністю, відсутність у неї стабільного доходу та зменшити розмір відсотків, який є надмірним для неї.
Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 19 березня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №2164981.
Договір укладений сторонами дистанційно шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний ОСОБА_1 19 березня 2020 року об 17:49:49 електронним підписом - одноразовим ідентифікатором «а731889», який був надісланий на її номер мобільного телефону НОМЕР_1 .
За умовами договору кредиту ТОВ «Авентус Україна» зобов`язалось надати споживачу ОСОБА_1 кредит у гривні, а остання зобов`язалась одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
За умовами договору сума кредиту становить 6000 грн, строк кредиту - 30 днів (по 17 квітня 2020 року включно), дата повернення кредиту та сплати нарахованих процентів зазначена у Графіку платежів, що є додатком №1 до цього договору - 18 квітня 2020 року, сума нарахованих процентів - 1710 грн (п.1.3-1.4 договору).
Також сторони передбачили, що процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від фактичного виконання споживачем умов договору та становить: знижена процентна ставка - 0,95% в день від суми кредиту, яка застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного у п.1.4 цього договору, якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку; стандартна процентна ставка - 1,90% в день від суми кредиту, яка застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного у п.1.4 цього договору, якщо споживач не виконав умови зазначені у пп.1.5.1 договору для застосування зниженої процентної ставки; та у межах нового строку, якщо відбулось продовження строку користування кредитом відповідно до п.4.1-4.6 цього договору; та у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту прострочення (п.1.5.1-1.5.2 договору).
Згідно з п.2.1 договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_2 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту.
За повідомленням ТОВ ФК «Вей Фор Пей» №6518-ВП від 16 грудня 2025 року, відповідно до договору № ВП-200417-1 від 20.04.2017 ТОВ ФК «Вей Фор Пей» за дорученням ТОВ «Авентус Україна» 19 березня 2020 року здійснило успішний переказ коштів на суму 6000 грн на картку № НОМЕР_2 , код авторизації 620239, номер транзакції в системі WayForPay - creditplus-6252291.
За інформацією АТ КБ «ПриватБанк», наданою на виконання ухвали Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 24 лютого 2026 року, на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в АТ КБ «ПриватБанк» емітовано карту № НОМЕР_4 на яку 19 березня 2020 року було зараховано 6000 грн.
Отже, ТОВ «Авентус Україна» зобов`язання за укладеним договором виконало в повному обсязі, перерахувавши на платіжну картку ОСОБА_1 зазначену нею у договорі, грошові кошти в сумі 6000 грн, а остання їх отримала.
Із розрахунку заборгованості за договором кредиту вбачається, що ОСОБА_1 на погашення кредитної заборгованості внесла 4332 грн., зокрема, 05 квітня 2020 року нею здійснено платіж на суму 1026 грн та 04 травня 2020 року - на суму 3306 грн., які зараховані на оплату процентів.
30 квітня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №ККАУ-30042021, у відповідності до умов якого, ТОВ «Авентус Україна» передало (відступило) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийняло належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру боржників до договору відступлення прав вимог №ККАУ-30042021 від 30 квітня 2021 року (порядковий номер у Реєстрі - 134) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором кредиту №2164981 від 19 березня 2020 року в сумі 19680 грн.
Таким чином у ОСОБА_2 станом за період з 19 березня 2020 року по 01 вересня 2020 року включно наявна заборгованість по кредиту в розмірі 19680 грн, з яких: 6000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 13680 грн - заборгованість за процентами 
Зазначені обставини підтверджуються письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
За змістом ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).
В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
В силу ч.1 ст.1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частиною першою ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За приписами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч.1 ст.513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).
Надані позивачем та досліджені судом письмові докази свідчать про те, що 19 березня 2020 року ОСОБА_1 уклала із ТОВ «Авентус Україна» в електронній формі договір кредиту, за умовами якого вказана фінансова компанія перерахувала на картковий рахунок відповідачки грошові кошти у розмірі 6000 грн, а №2164981 від 19 березня 2020 року ОСОБА_1 отримала вказані кошти та зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку, визначеному договором.
Після закінчення строку кредитування ОСОБА_1 не повернула грошові кошти та не сплатила проценти у повному обсязі за користування ними.
Факт укладення кредитного договору та отримання кредиту в розмірі 6000 грн відповідачкою не оспорюється.
Що стосується розміру заборгованості за вказаним договором, то суд зважає на наступне.
Як вбачається з умов пункту 1.4 договору про надання споживчого кредиту №2164981 від 19 березня 2020 року, а також Графіку платежів, який є додатком №1 до цього договору, кредит надається строком на 30 днів (по 17 квітня 2020 року включно), дата повернення кредиту та сплати нарахованих процентів - 18 квітня 2020 року.
У пунктах 1.5, 1.8 договору та у Графіку платежів сторони передбачили можливість нарахування процентів за зниженою процентною ставкою - 0,95% в день від суми кредиту та за стандартною процентною ставкою - 1,90% в день від суми кредиту, та визначили, що сума нарахованих процентів, яка підлягає поверненню становить 1710 грн, а загальна вартість кредиту становить: за зниженою процентною ставкою - 7710 грн, за стандартною ставкою - 9420 грн.
Також у пункті 1.4 договору сторони передбачили, що строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених у Розділі 4 цього договору.
Так, відповідно до п.4.1 договору кредиту строк кредиту може бути продовжено на кількість днів, зазначену в п.1.4 договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пп.4.2-4.5 договору, тобто на строк 30 днів.
Споживач, у випадку, якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400 грн. може ініціювати продовження строку користування кредитом, відповідно до п.4.3 договору (п.4.2 договору).
Згідно п.4.3 договору пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем.
Відповідно до положень п.4.4 договору товариство має право, а не обов`язок протягом строку для відповіді, акцептувати пропозицію (оферту) споживача про продовження строку користування кредитом шляхом направлення споживачу текстового повідомлення про погодження нового строку кредиту (із зазначенням нової дати повернення) на номер мобільного телефону та/або адресу електронної пошти, повідомлені споживачем товариству в особистому кабінеті/зазначені в договорі.
У випадку акцептування товариством пропозиції (оферти) споживача про продовження строку кредиту, новий строк кредиту розраховується з наступного дня, що слідує за днем вчинення споживачем дій, зазначених у п.4.3 договору, та нова дата повернення кредиту відображається в особистому кабінеті.
Як убачається зі змісту стандартна процентна ставка - 1,90% в день від суми кредиту, яка застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного у п.1.4 цього договору, якщо споживач не виконав умови зазначені у пп.1.5.1 договору для застосування зниженої процентної ставки; та у межах нового строку, якщо відбулось продовження строку користування кредитом відповідно до п.4.1-4.6 цього договору; та у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту прострочення (п.1.5.1-1.5.2 договору).
Із розрахунку заборгованості за договором кредиту вбачається, що ОСОБА_1 05 квітня 2020 року здійснила платіж на суму 1026 грн., що становить розмір відсотків, нарахованих їй за пільговою ставкою 0,95%, тобто вчинила дії на продовження строку дії договору.
04 травня 2020 року ОСОБА_1 сплатила 3306 грн - проценти, нараховані за стандартною ставкою 1,90 % станом на дату платежу, тобто вчинила дії, спрямовані на пролонгацію дії договору стороком на 30 днів - по 03 червня 2020 року включно.
З 03 червня 2020 року позивачем нараховано відсотки межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту прострочення, тобто по 01 вересня 2020 року.
Таким чином заявлений до стягнення позивачем розмір заборгованості в сумі 19680 грн, з яких: 6000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 13680 грн - заборгованість за процентами відповідає умовам договору.
У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 вказувала, що заявлений до стягнення розмір відсотків в сумі 13680 грн, з урахуванням вже сплачених нею відсотків в сумі 4332 грн, є явно несправедливим відносно суми кредиту в сумі 6000 грн та є для неї надмірним тягарем.
Як установлено судом, на утримання відповідачки перебуває син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є дитиною з інвалідністю, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_5 , від 28 жовтня 2025 року.
Згідно з медичного висновку ЛКК №265 від 19 серпня 2025 року ОСОБА_3 має захворювання, що дає право на одержання допомоги на дітей-інвалідів з дитинства віком до 18 років.
Як убачається із відомостей Пенсійного фонду України ОСОБА_1 у 219 році мала середньомісячний дохід 4173 грн., а у 2020 році 4723 грн. 
Відповідно до статті 3ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права.
При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини третьоїстатті 509 цього Кодексу.
Отже, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип добросовісності, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.
Згідно з пунктом 1.7 кредитного договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору за стандартною ставкою за весь строк кредитування складає 695,40,05 % річних, орієнтована загальна вартість кредиту за стандартною ставкою становить 9420 грн. 
За змістом частини 2 статті 11 Закону України «Про захистправ споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про, зокрема, орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо).
Відповідно до статті 18 Закону України «Про захистправ споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним.
Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Вимога про сплату відсотків, які є надміру високими, що призвело до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживача, не відповідає передбаченим у частині 3 статті 509 та частинах 1, 2 статті 627ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
З огляду на приписи частини 4 статті 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту.
Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац 3 підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011усправі про захист прав споживачів кредитних послуг).
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення.
Під час стягнення заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, а не іншими умовами, які дають змогу кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації, оскільки така непропорційно велика сума компенсації не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Ураховуючи, що відсотки за користування кредитом за період з 03 червня 2020 року по 01 вересня 2020 року первісним кредитором нараховані у межах періоду прострочення 90-та календарних днів поспіль з моменту прострочення, ураховуючи матеріальний відповідачки та перебування на її утриманні дитини з інвалідністю, а також те, що нею добросовісно в межах строку кредитування сплачені відсотки на загальну суму 4332 грн, встановлений сторонами договору розмір відсотків, на переконання суду, суперечить принципам розумності та добросовісності, має наслідком істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг, тому нарахована заборгованість по процентах за користування кредитом підлягає зменшенню до розміру тіла кредиту.
Ураховуючи, що позивачкою в рахунок погашення відсотків сплачено 4332 грн, з неї на користь позивача підлягає стягненню 7668 грн., з яких 6000 грн. тіла кредиту та 1668 грн. ( 6000-4332=1668) грн
Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 12 лютого 2025 року у справі № 679/1103/23 у спорі, що виник з тотожних правовідносин.
При розподілі судових витрат суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Відповідно до положень п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
При визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд бере до уваги норми ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
ЄСПЛ наголошує на необхідності об`єднання об`єктивного критерію (дійсність витрат) та суб`єктивного критерію, розподіляючи суб`єктивний критерій на якісні показники (необхідність витрат для цілей конкретної справи) та кількісні (їх розумність).
Суд керується тим, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, оскільки цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.
Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, провадження № 14-50цс24.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у справах №810/3806/18 від 17.09.2019, № 320/11366/20 від 13.05.2022 року.
Стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 24 січня 2022 року у справі № 911/2737/17).
Як вбачається з матеріалів справи, 01 липня 2025 року між Адвокатським об`єднанням «Апологет» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений договір про надання правничої допомоги №0107.
Згідно акту №5473 наданих послуг від 13 лютого 2026 року та детального опису наданих порслуг від 13 лютого 2026 року вбачається, що вартість наданих Адвокатським об`єднанням «Апологет» юридичних послуг щодо підготовки позовної заяви ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором становить 8000 грн. Вказані послуги складаються з наступних дій: надання усної консультації 30 хв., ознайомлення з матеріалами кредитної справи 2 год., погодження правової позиції у справі 30 хв., складання позовної заяви та подання до суду 3 год. 30 хв., а всього 6 год. 30 хв.
Ознайомлення з матеріалами справи та погодження правової позиції охоплюється послугою складення позовної заяви та подання позову до суду, тому не можуть вважатися фактично понесеними як окремий вид робіт, виконаних адвокатом.
Ураховуючи викладене, суд уважає, що розмір витрат на правову допомогу в сумі 6000 грн є реальним, розумним, пов`язаними з розглядом справи, пропорційним та фактично понесеним, а тому доводи відповідачки про зменшення розміру витрат на правову допомогу підлягають задоволенню. 
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема витрати на правничу допомогу у разі часткового задоволення позову, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2662,40 грн, та судом визначено фактично понесені витрати на правову допомогу в розмірі 6000 грн., ціна позову становила 19680 грн, позов задоволено на суму 7668 грн, тобто на 38,96% (7668 грн х 100% : 19680 грн), а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути 1037,27 грн (2662,40 грн х 38,96%) судового збору та 2337,6 грн (6000 грн х 38,96%) витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 260-263 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за договором кредиту №2164981 від 19 березня 2020 року в розмірі 7668 грн, з яких: 6000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 1668 грн - заборгованість за процентами.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 1037,27 грн судового збору та 2337,6 грн витрат на професійну правничу допомогу.
У решті позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», місцезнаходження: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького,1, корпус 28, 4-й поверх, код ЄДРПОУ 35234236.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя