ПОСТАНОВА 
іменем України

17 червня 2026 року         м. Кропивницький

справа № 403/351/25
провадження № 22-ц/4809/1195/26 

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач),  Єгорової С.М., Карпенка О.Л., 

учасники справи: 
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,
відповідач –  ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Проценко Оксана Миколаївна, на рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від 18 березня 2026 року у складі судді Атаманової С.Ю.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі по тексту – ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики у загальному розмірі 30800, 00 грн. 
Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 28.05.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі по тексту рішення - ТОВ «1 БАНК»), як первісним кредитором, та ОСОБА_1 , як позичальником, був укладений договір позики №78989584, за умовами якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. 14.06.2021 між ТОВ «1 БАНК» (клієнтом) та ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактором) було укладено договір факторингу №14/06/21, за яким фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав, до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних Реєстрах боржників, які формуються згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору.
Враховуючи невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором позивач просив стягнути із відповідача на його користь заборгованість за основною сумою боргу у розмірі 7700, 00 грн та заборгованість за процентами у розмірі 23100,00 грн, всього 30800, 00 грн, а також сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн.
Рішенням Устинівського районного суду Кіровоградської області від 18.03.2026 позов задоволено частково.Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за договором позики №78989584 від 28.05.2023 в загальній сумі 26757 грн 50 коп (двадцять шість тисяч сімсот п`ятдесят сім гривень п`ятдесят копійок) та сплачений позивачем при подачі позову до суду, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 2630 грн 57 коп (дві тисячі шістсот тридцять гривень п`ятдесят сім копійок).
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Проценко О.М., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в частині стягнення відсотків у зв`язку із недоведенням позову у цій частині.
Скаржник зазначав, що позивачем не підтверджено факту надання грошових коштів саме відповідачу, а тому враховуючи, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей, позивач не довів обставину набрання чинності кредитним договором і тому зобов`язання за таким договором виконуватися не можуть. Також позивач, скориставшись необізнаністю позичальника, спонукав його на укладення договору на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно. Крім того, кредитний договір між ТОВ «1 БАНК» та відповідачем був укладений 28.05.2023, тобто вже після укладення 14.06.2021 договору факторингу між ТОВ «1 БАНК» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», а тому позивач не надав доказів переходу до нього права вимоги до відповідача за кредитним договором №78989584. 
ТОВ «ФК «ЄАПБ» направило до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просило рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від 18.03.2026 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Вважав, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до вимог ч.1 ст.368, ч.1 ст.369 ЦК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
У зв`язку з розглядом справи за відсутності її учасників, відповідно до ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання не проводиться і фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, згідно з ч.ч.4, 5 ст.268 та ст.383 ЦПК України постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що 28.05.2023 між ТОВ «1 БАНК», як позикодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальником, був укладений договір позики №78989584, який згідно з положеннями ст.ст.10-12 Закону України «Про електронну комерцію» був вчинений в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи позикодавця шляхом підписання договору відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора Jc2y8X5nby, надісланого ТОВ «1 БАНК» електронним повідомленням на вказану відповідачем електронну адресу (а.с.6-8).
Згідно з пунктами 1, 2.1 укладеного договору ТОВ «1 БАНК» зобов`язується передати відповідачу у власність грошові кошти (позику) у сумі 7700,00 грн на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника з використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.
За змістом пунктів 2.2, 2.3, 4 договору строк позики (строк договору) складає 30 днів; процентна ставка (базова в день), яка є фіксованою, становить 2,5%; датою повернення позики (останній день) є 27.06.2023; процентна ставка за понаднормове користування позикою – 2,70% (за день); знижена процентна ставка - 0,75% в день; проценти нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики.
Відповідно до п.3 договору позикодавець надає позичальнику детальний перелік складових загальної вартості кредиту у розмірі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг кредитодавця за формою, наведеною в таблиці обчислення реальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що зазначена у додатку №1 до договору, який є його невід`ємною частиною. 
У додатку №1 до договору позики зазначено загальну вартість кредиту - 9432,50 грн, чисту суму кредиту - 9432,50 грн, сума кредиту - 7700,00 грн та проценти за користування кредитом - 1732,50 грн (а.с.8).
Пунктом 18 договору передбачено, що сторонами договору позики погоджено, що позикодавець має право за користування позикою понад встановлений договором строк нараховувати процентну ставку за понадстрокове користування позикою (його частиною) в розмірі, визначеному п.2 Договору, за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства, зокрема, щодо незастосування в період карантинних обмежень.
Судом першої інстанції встановлено, що 28.05.2023 на картковий рахунок ОСОБА_1 спеціальним платіжним засобом, до якого є картка за № НОМЕР_1 , що відповідає номеру його карткового рахунку, було зараховано грошові кошти у сумі 7700,00 грн, що відповідає сумі позики, визначеної в п.2.1 договору та безпосередньо підтверджується випискою по картковому рахунку відповідача, наданою АТ КБ «Приват Банк» (а.с.154-157).
Також встановлено, що 14.06.2021 між ТОВ «1 БАНК» (клієнтом) та ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактором) було укладено договір факторингу №14/06/21, за яким фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав, до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних Реєстрах боржників, які формуються згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі відповідного Реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги (пункти 1.1, 1.2) (а.с.52-55).
Додатковою угодою від 13.06.2021 №7 до договору факторингу від 14.06.2021 №14/06/21 його сторони узгодили, що цей договір дійсний протягом 12 місяців з дня набрання чинності, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У випадку, якщо жодна із сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до строку закінчення дії договору, даний договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік (а.с.56).
Додатковою угодою від 22.11.2023 №13 до договору факторингу від 14.06.2021 №14/06/21 сторони узгодили ціну продажу згідно з Реєстром боржників від 22.11.2023 №12, за якими фактору відступаються права вимоги (а.с.57).
Також встановлено, що Акт прийому-передачі Реєстру боржників №12 за договором факторингу від 14.06.2021 №14/06/21 був підписаний сторонами цього договору 22.11.2023 (а.с.13).
Як свідчить витяг з Реєстру боржників від 22.11.2023 №12 до договору факторингу від 14.06.2021 №14/06/21 ТОВ «1 БАНК» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором від 28.05.2023 №78989584 на суму заборгованості 30800,00 грн, з яких сума заборгованості за основною сумою боргу складає 7700,00 грн, заборгованість за процентами - 23100,00 грн (а.с.14).
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики від 28.05.2023, наданого ТОВ «ФК «ЄАПБ», загальна сума заборгованості відповідача за період з 28.05.2023 по 25.09.2023 складає за тілом кредиту 7700,00 грн, за нарахованими процентами - 23100,00 грн. Здійснені відповідачем оплати за договором позики відсутні (а.с.48-51).
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.
Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Звертаючись до суду із позовними вимогами ТОВ «ФК «ЄАПБ» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за основною сумою боргу 7700, 00 грн та заборгованість за процентами - 23100,00 грн, а всього 30800, 00 грн.
Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку, що здійснення ТОВ «1 БАНК» перерахунку процентів за перші 30 днів (строк позики, тобто з 28 травня по 27 червня 2023 року) не ґрунтується на законі, оскільки станом на 28 червня 2023 року ТОВ «1 БАНК» проценти за користування позикою були безпідставно збільшені з 0,75% до 2,5% відповідно.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з такого.
Так, згідно з п.6 розділу ІV Закону України «Про споживче кредитування» у разі прострочення споживачем у період з 01.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, виконання зобов`язань зі сплати платежів споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин, інших ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період з 01.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину. 
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, відмінено.
Отже, станом на 27.06.2023 (дата повернення позики) на випадок невиконання позичальником договору споживчого кредиту існувала встановлена законом заборона на збільшення процентної ставки за кредитом з будь-яких причин, окрім тих, які передбачені ч.4 ст.1056-1 ЦК України. 
З огляду на викладене, зазначена в пункті 15 договору позики умова суперечить змісту п.6 розділу VІ Закону України «Про споживче кредитування» у редакції, яка існувала на час укладення цього договору та встановленій цим пунктом забороні на підвищення процентів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що вказана умова обмежує права споживача, тому відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» вона є нікчемною.
Отже, розмір заборгованості відповідача за процентами за користування кредитом, право вимоги щодо якої належить позивачу у межах визначеного ним строку позики (з 28 травня по 27 червня 2023 року) становить 1732,50 грн (57,75 грн х 30 днів, де 57,75 грн це 0,75% від суми позики 7700,00 грн).
В свою чергу застосування у відносинах між ТОВ «1 БАНК» і позичальником, які виникли після закінчення визначеного договором строку позики, процентної ставки, передбаченої пунктом 2.3 договору не може вважатися її збільшенням у розумінні п.6 розділу VІ Закону України «Про споживче кредитування», оскільки цей період і застосована до нього процентна ставка були окремо обумовлені у договорі та не є наслідком невиконання позичальником своїх зобов`язань, а являє собою реалізацію домовленості сторін про продовження понадстрокового користування відповідачем наданою позикою на визначеній, а не зміненій умові.
З урахуванням наведеного розмір процентів, що підлягають стягненню з відповідача, становить 19057,50 грн (23100,00 грн - 4042,50 грн (неправомірно нараховані проценти)).
При цьому, виходячи з положень ч.2 ст.614 ЦК України, якою встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що відповідачем по справі ОСОБА_1 не надано жодного належного доказу на підтвердження належного виконання ним зобов`язань за договором позики, в тому числі не спростовано наданого позивачем розрахунку заборгованості за тілом кредиту та процентами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Судом встановлено, що матеріали цивільної справи не містять, а відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування презумпції правомірності договору позики, укладеного між ним та позикодавцем ТОВ «1 БАНК», а також договору факторингу від 14.06.2021 №14/06/21, укладеного між ТОВ «1 БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» .
Зазначені договори з огляду на відсутність доказів протилежного не визнавались судом недійсними. 
Тому доводи апеляційної скарги про те, що ТОВ «ФК «ЄАПБ»не довело порушення їх прав відповідачем, а також те, що не підтверджено перехід права вимоги до позивача та не підтверджено перерахування коштів первісним кредиторам за отримання грошових вимог, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.
Зазначене узгоджується з правовим висновком викладеним в постанові Верховного Суду від 07.01.2026 у справі №727/2790/25.
Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості за кредитними договорами ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Доказів сплати відповідачем боргусуду не надано.
Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про недоведеність позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» належними та допустимими доказами набуття права вимоги до відповідача ОСОБА_1 з огляду на укладеність кредитного договору від 28.05.2023 пізніше в часі від договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, за яким ТОВ «1 БАНК» було відступлено ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за кредитним договором №78989584 з огляду на таке.
Відповідно до ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Верховний Суд у постанові від 07 січня 2026 року у справі №727/2790/25 виклав такі висновки: допускається відступлення за договором факторингу наявної вимоги та майбутньої вимоги. При цьому для розмежування прав грошової вимоги, що може відступатися на підставі договору факторингу обрано різні критерії. Зокрема, для: (а) наявної вимоги - це строк платежу; (б) майбутньої вимоги - це момент виникнення. Різність критеріїв, які покладені в виокремлення видів, створює складнощі у розумінні як наявної, так і майбутньої вимоги; наявна вимога - це право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (частина перша статті 1078 ЦК України). Втім очевидно, що строк платежу визначає не існування, а тільки можливість здійснення права грошової вимоги. І, звісно, що наявні грошові вимоги не вичерпуються тими, строк платежу яких настав. Оскільки якщо зробити протилежний висновок, то в категорію майбутніх вимог слід віднести будь-які інші права грошової вимоги, навіть ті які існують в зобов`язанні, але їх здійснення залежить від настання умови чи спливу строку. Саме тому до наявних вимог потрібно віднести й «недозрілі» грошові вимоги. «Недозріла» вимога - це різновид наявної вимоги, тобто право грошової вимоги, можливість здійснення якого залежить від настання умови чи спливу строку платежу. Як наслідок наявна та недозріла вимога існують до або в момент укладення договору факторингу; майбутня вимога - це право грошової вимоги, що виникне в майбутньому (частина перша статті 1078 ЦК України), тобто майбутніми мають кваліфікуватися такі права грошової вимоги, що «з`явилися» із тих чи інших договорів, укладених після договору факторингу; у договорі факторингу необхідно індивідуалізувати право грошової вимоги. Наявна та «недозріла» вимоги мають бути визначені в договорі факторингу з максимальним ступенем конкретності, яка б забезпечувала можливість виокремити такі вимоги від інших вимог клієнта в момент укладення договору факторингу. Для наявної та «недозрілої» вимоги, оскільки вони існують на час укладення договору факторингу, індивідуалізація може полягати, зокрема, у вказівці предмета (розміру чи обсягу вимоги), суб`єктів (як активного - кредитора, так і пасивного - боржника), підстави виникнення (наприклад, договір поставки); майбутня вимога має піддаватися індивідуалізації не пізніше, аніж в момент її виникнення. Тобто майбутня вимога повинна мати потенційну властивість для ідентифікації в момент її виникнення. До цього часу майбутня вимога хоча б якось має пов`язуватися із клієнтом.
Згідно з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 02.11. 2021 у справі №905/306/17, належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. 
Відповідно до пункту 1.2 договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, укладеного між ТОВ «1 БАНК», як клієнтом, та ТОВ «ФК «ЄАПБ», як фактором, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі відповідного Реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги, а не з дати підписання самого договору факторингу; підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору; пункту 9.1 договору факторингу строк закінчення дії цього договору – 14.06.2022 був продовжений укладеною між ТОВ «1 БАНК» та ТОВ«ФК «ЄАПБ», як його сторонами, додаткової угоди №7 від 13.06.2021, за умовами якої договір є дійсним протягом 12 місяців з дня набрання чинності, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором і у випадку, якщо жодна із сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до строку закінчення дії договору, даний договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік; додаткової угоди №13 від 22 11.2023 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, якою сторони узгодили загальну суму прав вимоги, що відступаються фактору згідно Реєстру боржників №12 від 22.11.2023, ціну продажу згідно Реєстру боржників №12 від 22.11.2023, а також те, що дана додаткова угода є невід`ємною частиною договору факторингу, а її положення діють виключно щодо Реєстру боржників №12 від 22.11.2023 і не змінюють порядок оплати інших реєстрів; підписання 22.11.2023 сторонами договору факторингу Акту прийому-передачі Реєстру боржників №12, до якого входить право вимоги заборгованості до ОСОБА_1 . 
Отже, перехід від ТОВ «1 БАНК» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором позики від 28.05.2023 №78989584 відбувся 22.11.2023, тобто пізніше в часі після дати його укладення.
Дійсність права вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 , яке виникло на підставі договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, укладеному між позивачем та ТОВ «1 БАНК», ніким не оспорена, а підстави вважати такий правочин нікчемним у суду відсутні. 
З огляду на викладене вище твердження відповідача про те, що позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» не доведено переходу до нього права вимоги за договором позики від 28.05.2023 №78989584 є помилковим та спростовується дослідженими судом письмовими доказами по справі.
Інші доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованого висновку суду першої інстанції колегія суддів не бере до уваги, оскільки такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для відповідача, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Пунктом першим частини першої статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому на підставі статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Проценко Оксана Миколаївна, залишити без задоволення, а рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від 18 березня 2026 року - без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя  О.І. Чельник

Судді          С.М. Єгорова

О.Л. Карпенко