Справа № 400/5543/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 липня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Бутенка А.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
Стислий зміст позовних вимог.
ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якій просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці: половини строку навчання на юридичному факультеті Одеського державного університету ім. 1.1. Мечникова, на денній формі навчання - 2 роки 4 місяці; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) -роботи на посаді помічника заступника голови Миколаївського апеляційного суду, вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді - З роки; та щодо встановлення ОСОБА_1 відсоткового значення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 50 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці наступні період: половину строку навчання на юридичному факультеті Одеського державного університету ім. Мечникова, на денній формі навчання - 2 роки 4 місяці; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) -роботи на посаді помічника заступника голови Миколаївського апеляційного суду, вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді - 3 роки; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити з 18.02.2026 року судді у відставці ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 54 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з огляду на наявність у ОСОБА_1 22 років 7 місяців 24 днів стажу роботи на посаді судді та здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 54% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, за минулий час починаючи з 18.02.26 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці згідно із Законом України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів». Проте, відповідачем при призначенні позивачу щомісячного грошового утримання судді у відставці не зараховано до стажу роботи на посаді судді половину строку навчання на юридичному факультеті Одеського державного університету ім. Мечникова та стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) на посаді помічника заступника голови Миколаївського апеляційного суду. Вважаючи такі дії протиправними позивач звернувся до суду з цим позовом.
30.06.2026 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області надійшов відзив на позовну заяву в обґрунтування якого зазначено, що відповідно до статті 137 Закону №1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: - судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; - члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; - судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. Частиною 2 ст. 137 Закону №1402, якою доповнено ст. 137 на підставі Закону України від 12.07.2018 №2509-VIII «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд»», який набрав чинності 05.08.2018, до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж роботи (професійної діяльності), вимоги щодо якого визначено законом та надає право для призначення на посаду судді. Згідно з частиною 7 статті 69 Закону №1402 стажем професійної діяльності у сфері права вважається стаж професійної діяльності особи за спеціальністю після здобуття нею вищої юридичної освіти, а вищою юридичною освітою – є вища юридична освіта ступеня магістра (або прирівняна до неї вища освіта за освітньокваліфікаційним рівнем спеціаліста), здобута в Україні, а також вища юридична освіта відповідного ступеня, здобута в іноземних державах та визнана в Україні в установленому порядку. Частиною 3 ст. 142 та абз. 2 п. 25 розділу ХІІ Закону №1402, стаж роботи судді, що визначений відповідно до статті 137 Закону №1402, дає право судді подати заяву про відставку. Відтак, статтею 137 Закону №1402 передбачено вичерпний перелік посад, робота на яких зараховується до стажу роботи на посаді судді. Отже, чинним законодавством не передбачено здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням до стажу на посаді судді половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі та стажу на посаді помічника заступника голови суду. Таким чином, відсутні підстави для зарахування до стажу роботи на посаді судді періодів половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі та на посаді помічника заступника голови суду.
Заяви чи клопотання від сторін не надходили.
Процесуальні дії, вчинені судом.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15.06.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Обставини справи.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці згідно із Законом України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів».
Указом Президента України від 13 листопада 2008 року № 1037/2008 призначений на посаду Судді Миколаївського окружного адміністративного суду строком на п`ять років, Указом Президента України від 28 вересня 2017 року № 294/2017 призначений на посаду судді Миколаївського окружного суду строком на п`ять років.
Указом Президента України «Про призначення суддів» від 28 вересня 2017 року №294/2017 ОСОБА_1 , призначено на посаду судді Миколаївського окружного адміністративного суду безстроково.
Наказом голови Миколаївського окружного адміністративного суду N° 97-к від 05 серпня 2022 року позивачу було встановлено щомісячну доплату за вислугу років в розмірі 50% від посадового окладу з огляду на наявність стажу більше 20 років.
17 лютого 2026 року рішенням Вищої ради правосуддя № 215/0/15-26 позивача було звільнено з посади судді Миколаївського окружного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.
24 лютого 2026 року, позивачем було подано до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області заяву про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
За результатами розгляду поданої заяви та доданих до неї документів, 04.03.2026 року Інгульським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України м.Миколаєва прийнято рішення №143150024824 про призначення позивачу щомісячного грошового утримання судді у відставці, у розмірі - 52024 грн 50 коп., що становить 50 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
Проте, до стажу роботи позивача не зараховано періоди навчання на юридичному факультеті Одеського державного університету ім. Мечникова та стаж роботи (на посаді помічника заступника голови Миколаївського апеляційного суду.
Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Джерела права й акти їх застосування.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч.1 ст. 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.
Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначає Закон України від 02.06.2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон № 1402-VIII).
Відповідно до частини 1 статті 137 Закону № 1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:
1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;
2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;
3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
Окрім того, до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді (ч. 2 ст. 137 Закону № 1402-VIII).
Абзацом 4 пункту 34 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення вказаного Закону встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
Пунктом 2 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII передбачено, визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами), крім положень, зазначених у пункті 7 цього розділу.
За приписами п. 11 "Перехідних положень" Закону № 2453-VI судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.
До набрання чинності Законом № 2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15.12.1992 № 2862-ХІІ "Про статус суддів" (далі - Закон № 2862-ХІІ).
Висновки суду.
Системний аналіз норм дає підстави для висновку, що з набранням чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Вищий антикорупційний суд", яким внесено зміни до статті 137 Закону № 1402-VIII, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення на посаду судді.
Відповідно до пункту 34 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1402-VIІІ судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
При цьому, на час призначення позивача на посаду судді у 2008 році вимоги, дотримання яких давало право на призначення на посаду судді, визначались статтею 7 Закону № 2862-ХІІ.
Відповідно до частини першої статті 7 Закону № 2862-ХІІ на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.
Розглядаючи дані спірні правовідносини, слід враховувати правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в її постанові від 30.05.2019 у справі № 9901/805/18 відповідно до якого ч.2 ст.137 Закону № 1402-VII слід тлумачити у такий спосіб, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.
Застосовуючи наведений вище правовий висновок до обставин цієї справи, враховуючи, що на момент призначення позивачки на посаду судді Закон № 2862-ХІІ передбачав наявність трьох років стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у сфері права як обов`язкову умову для призначення на посаду судді. З огляду на викладене, відповідач зобов`язаний зарахувати позивачці період її роботи на посаді юрисконсульта Коростенської міської ради народних депутатів, тобто стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у сфері права, вимога щодо якого визначена положеннями Закону № 1402-VII - тобто трьох років та, відповідно, обрахувати їй щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці враховуючи такий стаж.
Частиною 1 статті 7 Закону № 2862-ХІІ (у редакції, чинній на час призначення позивача на посаду судді) на посаду судді міг бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який мав вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживав в Україні не менш як десять років та володів державною мовою.
Згідно із ч. 3 ст. 127 Конституцій України (у редакції, чинній на час призначення позивача на посаду судді) встановлено, що на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи у галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.
Тобто на час зайняття позивачем посади судді вимагався мінімальний стаж роботи у галузі права не менш як три роки.
Згідно із записами трудової книжки, після здобуття вищої юридичної освіти позивач обіймав посаду помічника заступника голови апеляційного суду Миколаївської області з 02.08.2002 року по 01.08.2005 рік. Тобто на момент призначення на посаду судді мав стаж роботи у галузі права 3 роки, при цьому до зарахування до стажу роботи позивачки на посаді судді також підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права, вимога щодо якого визначена ч.1 ст. 7 Закону № 2862-ХІІ, тобто три роки.
Таким чином, стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) на посаді помічника заступника голови апеляційного суду Миколаївської області, вимога щодо якого визначена законом та надає позивачу право для призначення на посаду судді 3 роки, підлягає зарахуванню до стажу роботи судді.
Щодо права позивача на зарахування до його суддівського стажу половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі в розмірі 2 роки 4 місяці, суд зазначає наступне.
На день призначення позивача на посаду судді питання визначення стажу, який давав право на відставку судді, регулювався частиною 4 статті 43 Закону України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 року №2862-ХІІ та Указом Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів".
Згідно абзацу 2 частини 4 статті 43 Закону України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років
Відповідно до абзацу 2 статті 1 Указу Президента України "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" № 584/95 від 10 липня 1995 року до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.
Тобто, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, також і половина навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.
Верховний Суд у постанові від 15 листопада 2021 року у справі № 580/6051/20 дійшов висновку, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України від 07.07.2010 року №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів", було передбачено право судді на зарахування до стажу, яке дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарного періоду проходження строкової військової служби. Невключення до відповідного стажу роботи на посаді судді, зокрема, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним (пункт 89).
Вказана позиція суду також узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 30 березня 2023 року у справі № 280/2167/21.
Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Судом встановлено, що позивач у пеіод з 01.09.1997 року по 27.06.2022 року навчався в Одеському національному університеті імені І.І. Мечникова за спеціальністю "правознавство", про що видано диплом спеціаліста серії НОМЕР_1 . 
Таким чином, до стажу роботи, що дає позивачу право на одержання щомісячного грошового утримання, зараховується також і половина вказаного строку навчання у вищому навчальному закладі, що становить 2 роки 4 місяці.
Крім цього, з належним чином завіреної копії трудової книжки (первинний документ), рішення Вищої ради правосуддя, розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання суддівський стаж позивача складає 22 роки 07 місяців 24 дні.
Отже, суд вважає, що всього пільговий стаж роботи, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання становить 22 роки 07 місяців 24 дні, що дає позивачу право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 54 відсотків від суддівської винагороди. 
Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року № 3-1 затверджено Порядок подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Порядок), відповідно до п. 3 якого щомісячне довічне грошове утримання призначається з дня, наступного за днем звільнення судді з посади у відставку або звільнення / припинення повноважень судді Конституційного Суду України (далі - звільнення судді з посади), якщо звернення за призначенням щомісячного довічного грошового утримання відбулося не пізніше трьох місяців з дня звільнення судді з посади.
Позивач звільнений з посади судді у відставку рішенням Вищої ради правосуддя 17.02.2026 року у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Відповідно до матеріалів пенсійної справи позивачу призначено довічне грошове утримання з 24.02.2026 року, що відповідає вимогам Порядку.
Решта доводів та заперечень висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.
Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1331,20 грн.
Керуючись ст.ст.2, 6, 7, 9, 12, 77, 139, 242-246, 255, 295 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м.Миколаїв, Миколаївська область, 54000, код ЄДРПОУ 13844159) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити.
2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови ОСОБА_1  зарахувати до стажу роботи на посаді судді: половину строку навчання за денною формою на юридичному факультеті у вищому навчальному закладі, що складає 2 роки 4 місяці; роботу на посаді помічника заступника голови апеляційного суду Миколаївської області, що складає 03 роки.
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді: половину строку навчання за денною формою на юридичному факультеті у вищому навчальному закладі в Одеському національному університеті імені І.І. Мечникова, що складає 2 роки 4 місяці та роботу на посаді помічника заступника голови апеляційного суду Миколаївської області, що складає 03 роки, та здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у необхідному відсотковому співвідношенні до суддівської винагороди.
4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області встановити ОСОБА_1 з 24.02.2026 року щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 54 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 54% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, за минулий час починаючи з 24.02.2026 року, з урахуванням раніше виплачених сум
5. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (код ЄДРПОУ 13844159) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1331,20 грн.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.
Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя А.В. Бутенко