Справа № 523/15615/25
Провадження №2/523/314/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2026 р. Пересипський районний суд міста Одеси в складі 
головуючого судді Сувертак І.В.
за участю секретаря Мельніченко Г. О.
розглянув в відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, в залі суду №5 в місті Одесі, цивільну справу за позовом - 
Одеської міської ради (65026, м. Одеса, пл. Біржова (Думська), 1) до ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) про скасування рішення державного реєстратора та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинно збудованого об`єкту,

Установив:

До Пересипського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Одеської міської ради до ОСОБА_1 про скасування рішення державного реєстратора та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинно збудованого об`єкту.
Свій позов сторона позивача обґрунтувала тим, що відповідно до листа Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради від 22.07.2024 року № 0123/503 під час обстеження встановлено факт розміщення об`єкта, на який було видано паспорт прив`язки та укладено договір на право тимчасового користування місцями для розташування тимчасових споруд від 21.03.2017 року № ТС-322/17. Предметом вказаного договору є місце, що перебуває в комунальній власності, площею 10,89 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 . Термін дії договору закінчено.
Під час обстеження встановлено, що вказана вище тимчасова споруда є протиправно встановленою, оскільки термін дії договору на право тимчасового користування місцями закінчився.
Однак, після вручення припису про демонтаж вищезазначеної тимчасової споруди Управлінню розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради надані відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - ДРРПНМ), якими підтверджується, що вищезазначена тимчасова споруда є об`єктом нерухомого майна, речове право на яке зареєстровано в ДРРПНМ (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1335137351101, номер запису: 22024110).
Відповідно до інформації Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, викладеної у листі від 22.08.2024 року № 3596/03.01-07, станом на 20.08.2024 року інвентаризаційна та реєстраційна справи на об`єкт за адресою: АДРЕСА_2 , не зареєстровані.
Однак, відповідно до інформації з ДРРПНМ на підставі виписки з рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради депутатів трудящих від 25.06.1989 року № 507 та технічного паспорту від 18.07.2017 року № б/н, виготовленого фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2 ), рішенням державного реєстратора (з відкриттям розділу) від 23.08.2017 року № 36767025 зареєстровано за ОСОБА_1 право власності на нежитлове приміщення, загальною площею 9,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1335137351101, номер запису: 22024110).
Рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради депутатів трудящих від 25.06.1989 року № 507 не існує, а технічний паспорт не є правовстановлюючим документом.
Таким чином, об`єкт за адресою: АДРЕСА_2 , є самочинно збудованим та незаконно зареєстрованим за ОСОБА_1 .
Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради листом від 26.08.2024 року № 01-18/1320 повідомив, що спеціалістами Департаменту здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_2 . За результатами обстеження встановлено, що на земельній ділянці площею 10,0 кв.м. розташований павільйон-магазин.
Крім того, Департамент повідомив, що інформація стосовно прийняття рішень Одеської міської ради про надання у власність або оренду земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , відсутня.
Таким чином, виконавчим органом Одеської міської ради зафіксовано факт самовільного зайняття земельної ділянки комунальної власності територіальної громади м. Одеси шляхом здійснення самочинного будівництва за адресою: АДРЕСА_2 .
З метою подальшого захисту прав та інтересів територіальної громади м. Одеси Одеська міська рада звернулась до суду із вимогами про скасування рішення державного реєстратора та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинно збудованого об`єкту.
Виходячи з вищевикладеного та обґрунтувань позовної заяви позивач просить суд зазначену позовну заяву задовольнити в повному обсязі.
На адресу суду 30 липня 2025 року надійшла позовна заява Одеської міської ради (65026, м. Одеса, пл. Біржова (Думська), 1) до ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) про скасування рішення державного реєстратора та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинно збудованого об`єкту.
01 серпня 2025 року (а.с. 67,68) провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. 
Представник позивача Танасійчук І. М. надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та напоялагав на задоволенні позову в повному обсязі.
Відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, причин не явки суду не сповістив та з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався.
18 травня 2026 року предстанвиком відповідача – адвокатом Тарановським Д. С. надано клопотанян про відкладення розгляду справи, оскільки він буде перебувати в іншому судовому провадженні в Примосрькому районному суді міста Одеси.
Приймаючи до уваги те, що справа розглядається судом першої з липня 2025 року, що є порушенням розумного строку її розгляду, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, що не з`явились в судове засідання, які обізнані належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. 
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов є доказаний та є обґрунтований, тому підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до листа Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради від 22.07.2024 року № 0123/503 під час обстеження встановлено факт розміщення об`єкта, на який було видано паспорт прив`язки та укладено договір на право тимчасового користування місцями для розташування тимчасових споруд від 21.03.2017 року № ТС-322/17. Предметом вказаного договору є місце, що перебуває в комунальній власності, площею 10,89 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 . Термін дії договору закінчено.
Після вручення припису про демонтаж вищезазначеної тимчасової споруди Управлінню розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради надані відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - ДРРПНМ), якими підтверджується, що вищезазначена тимчасова споруда є об`єктом нерухомого майна, речове право на яке зареєстровано в ДРРПНМ (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1335137351101, номер запису: 22024110).
Відповідно до інформації Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, викладеної у листі від 22.08.2024 року № 3596/03.01-07, станом на 20.08.2024 року інвентаризаційна та реєстраційна справи на об`єкт за адресою: АДРЕСА_2 , не зареєстровані.
Однак, відповідно до інформації з ДРРПНМ на підставі виписки з рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради депутатів трудящих від 25.06.1989 року № 507 та технічного паспорту від 18.07.2017 року № б/н, виготовленого фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2 ), рішенням державного реєстратора (з відкриттям розділу) від 23.08.2017 року № 36767025 зареєстровано за ОСОБА_1 право власності на нежитлове приміщення, загальною площею 9,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1335137351101, номер запису: 22024110).
Рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради депутатів трудящих від 25.06.1989 року № 507 не існує, а технічний паспорт не є правовстановлюючим документом.
Таким чином, об`єкт за адресою: АДРЕСА_2 , є самочинно збудованим та незаконно зареєстрованим за ОСОБА_1 .
Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради листом від 26.08.2024 року № 01-18/1320 повідомив, що спеціалістами Департаменту здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_2 . За результатами обстеження встановлено, що на земельній ділянці площею 10,0 кв.м. розташований павільйон-магазин.
Крім того, Департамент повідомив, що інформація стосовно прийняття рішень Одеської міської ради про надання у власність або оренду земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , відсутня.
Таким чином, виконавчим органом Одеської міської ради зафіксовано факт самовільного зайняття земельної ділянки комунальної власності територіальної громади м. Одеси шляхом здійснення самочинного будівництва за адресою: АДРЕСА_2 .
Вищезазначена земельна ділянка перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Одеси, будь-яким особам у власність або користування за вказаною адресою не надавалась, є самовільно захопленою відповідачем.
Частина 2 ст. 376 ЦК України передбачає, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.
З виписки з рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради депутатів трудящих від 25.06.1989 року № 507 (яка міститься в реєстраційній справі) вбачається, що ОСОБА_1 відведено земельну ділянку площею 11,0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , під нежитлове будівництво.
Однак, Департамент архівної справи та діловодства Одеської міської ради листом від 19.08.2024 року № 1383-11.1-29 повідомив, що згідно з опису справ та журналу реєстрації Виконавчого комітету Одеської міської ради за 1989 рік рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів від 25.06.1989 року № 507 «Об отводе свободных земельных участков гражданам города Одессы под индивидуальное нежилое строительство» не існує.
Таким чином, виписка з рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради депутатів трудящих від 25.06.1989 року № 507 не може слугувати підставою для визнання права власності на самочинно збудований об`єкт загальною площею 9,7 кв.м. за ОСОБА_1 , оскільки рішення від 25.06.1989 року № 507 не існує.
Отже, вказане рішення та виписка з нього не є правовстановлюючими документами, які можуть підтвердити виникнення права власності у 2017 році на нежитлове приміщення загальною площею 9,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки даною випискою може підтверджуватись виключно надання земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 , у разі такого надання.
Відповідно до Порядку проведення технічної інвентаризації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 року № 488, технічний паспорт - це документ, що складається з текстових та графічних матеріалів, які містять інформацію про склад, фактичну площу, об`єм, технічний стан об`єкта нерухомого майна, виготовлених на підставі матеріалів технічної інвентаризації за результатами технічної інвентаризації на дату її проведення.
Отже, технічний паспорт також не є правовстановлюючим документом, який посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, та не може бути єдиною/самостійною підставою для проведення даної реєстраційної дії.
Таким чином, ОСОБА_1 не було подано документів, передбачених ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», необхідних для прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 23.08.2017 року № 36767025 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1335137351101), саме тому воно підлягає обов`язковому скасуванню, а відповідний розділ закриттю.
Відповідно до постанови Верховного Суд від 29.01.2020 у справі № 822/2149/18, в якій сформовано правовий висновок про те, що обов`язковому (безальтернативному) знесенню підлягає об`єкт будівництва у випадках, якщо такий об`єкт побудовано на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети та/або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи. Аналогічного висновку Верховний Суд дійшов також у постанові від 24.06.2020 року у справі № 320/5880/18.
Враховуючи зазначене та те, що Одеською міською радою рішення про надання відповідачу чи/або іншим особам у власність або у користування земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , для будівництва об`єкту не приймалось, має місце самовільне зайняття земельної ділянки.
Крім того, згідно зі ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради листом від 19.08.2024 року № 01-8/142-вх повідомило, що в Реєстрі будівельної діяльності відсутня інформація щодо видачі документів дозвільного/декларативного характеру щодо об`єкту за адресою: АДРЕСА_2 .
Департамент архітектури та містобудування Одеської міської ради листом від 27.08.2024 року № 01-11/1740 повідомив, що за інформацією архіву та відділу загального листування Департаменту, дані щодо надання містобудівних умов та обмежень та будівельного паспорту для забудови земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , не значаться.
Із наведеного вбачається, що спірний об`єкт є самочинним будівництвом, яке здійснено без необхідних на те дозвільних документів, а отже підлягає обов`язковому знесенню.
Таким чином, вищевикладені обставини свідчать про здійснення самочинного будівництва без документів, що дають право на виконання будівельних робіт, та на земельній ділянці, яка належить до комунальної власності територіальної громади м. Одеси за адресою: АДРЕСА_2 , що не була відведена для цієї мети.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда або інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України об`єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї з наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; немає належного дозволу на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.
Тлумачення вказаної норми права дозволяє зробити висновок про те, що самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудовано з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у ч. 1 ст. 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.
Висновок аналогічного змісту також викладено Верховним Судом у постановах від 02.12.2015 року у справі № 6-1328цс15, від 18 .02.2019 року у справі № 308/5988/17-ц та від 20.03.2019 року у справі № 202/3520/16-ц.
Таким чином, самочинно збудований об`єкт за адресою: АДРЕСА_2 , унеможливлює здійснення територіальною громадою м. Одеси правомочностей власника щодо ділянки землі, яка знаходиться під забудовою, що, у свою чергу, є підставою для звільнення земельної ділянки шляхом знесення такого об`єкту.
Таким чином, із всього вищенаведеного можна дійти до висновку, позовні вимоги доведені належними та допустими доказами, тому підлягають до задоволення в повному обсязі.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, судові витрати стягуються з відповідача, а тому необхідно стягнути з відповідача судовий збір у загальному розмірі 7570 гривень 00 копійок, на користь Одеської міської ради.
Керуючись ст.ст. 3, 4-7,1-13,17-18,109,131,137, 141, 211, 223, 263-265, 268, 352,354 ЦПК України, суд,
Вирішив:

Позовні вимоги Одеської міської ради (65026, м. Одеса, пл. Біржова (Думська), 1) до ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) про скасування рішення державного реєстратора та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинно збудованого об`єкту – задовольнити.
Скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 23.08.2017 року № 36767025 щодо об`єкту за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 9,7 кв.м. (реєстраційний номер об ’єкта нерухомого майна: 1335137351101) із закриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Зобов`язати ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за власний рахунок звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення самочинно збудованого об`єкту за адресою: АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Одеської міської ради (код ЄДРПОУ: 26597691) витрати зі сплати судового збору за подання позову у розмірі 6056,00 грн. та витрати зі сплати судового збору щодо забезпечення позову у розмірі 1514,00 грн. на рахунок Юридичного департаменту Одеської міської ради, код 26302537, р/р UА198201720344290213000034995, ДКСУ м. Київ, МФО 820172.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду, безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя