Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 червня 2026 р. Справа № 520/11323/26
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитра Волошина, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ЄДРПОУ 14099344), Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, м. Київ, 04053, ЄДРПОУ 42098368) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 від 19.11.2025 № 121130005008;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди навчання та роботи з 01.09.1981 по 15.07.1982, з 28.09.1982 по 21.11.1983, з 09.06.1986 по 17.08.1989, з 01.09.1989 по 27.04.1990, з 05.05.1990 по 20.10.1993, з 10.03.1994 по 12.10.1994, з 29.03.1995 по 01.08.1995, з 15.04.1996 по 15.10.1996, з 28.12.1996 по 13.01.2001, з 12.06.2001 по 24.04.2017, з 29.07.2016 по 29.08.2019, з 02.09.2019 по 11.09.2019 та з 06.11.2019 по 31.05.2022;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з дати звернення із заявою про призначення пенсії за віком 12.11.2025;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком з дати звернення із заявою про призначення пенсії за віком 12.11.2025.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову в призначенні їй пенсії за віком є протиправним. Позивач вважає свої права порушеними, тому звернулася до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою від 25.05.2026 відкрито спрощене провадження в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов. 
Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження доставлена сторонам до їх електронних кабінетів через систему "Електронний суд", що підтверджується довідками про доставку до електронного кабінету ЄСІТС.
Відповідачі по справі своїм правом на надання відзиву на позовну заяву не скористалися. Причин поважності неподання відзиву суду не повідомили.
Згідно частини 6 статті 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Позивач 12.11.2025, у віці 61 рік, звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві (далі - відповідач 1) із заявою про призначення їй пенсії за віком.
За принципом екстериторіальності вказана заява розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач 2).
Рішенням від 19.11.2025 № 121130005008 відповідачем-2 відмовлено позивачці у призначенні пенсії за віком.
Зазначена відмова обґрунтована тим, що згідно частини 1 статті 26 Закону України від 09.07.2003 «Про загальнообов`зкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, страховий стаж позивачки має дорівнювати 31 рік. До загального страхового стажу не зараховані періоди роботи відповідно до трудової книжки від 04.10.1982 НОМЕР_2 , оскільки заявницею надана ксерокопія трудової книжки, а також – у зв`язку з відсутністю інформації, яка б підтверджувала перебування заявниці на підконтрольній Україні території. Страховий стаж на момент звернення із заявою про призначення пенсії становить 22 роки 8 місяців 24 дні. Відтак, право на призначення пенсії позивач набуде 05.02.2029 року.
Не погоджуючись із вказаним рішенням пенсійного органу, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України громадянам гарантовано право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом від 09.07.2003 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Згідно з частиною 4 статті 24 Закону № 1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Частиною 1 ст. 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.
Частиною 1 статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до частин 1, 3 статті 44 Закону № 1058-IV, призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Положеннями статті 62 Закону №1788-ХІІ встановлено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Кабінетом Міністрів України постановою від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).
Пунктом 1 Порядку №637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (пункт 3 Порядку №637).
Так, судовим розглядом встановлено, що позивач у віці 61 років звернулась до територіального пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком, надавши на розгляд суб`єкта владних повноважень ксерокопію трудової книжки. У зв`язку з неподанням позивачкою оригіналу трудової книжки, відповідач відмовив у призначенні пенсії за віком, наголосивши на порушенні вимог пункту 2.23 Порядку №22-1.
Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846, затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Пунктом 2.23 Порядку №22-1 встановлено, що при поданні особою заяви в паперовій формі документи можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.
Так, до матеріалів справи позивачкою долучено копії трудової книжки ОСОБА_1 від 04.10.1982 та від 29.07.2016. Обидві копії засвідчені особистим підписом інспектора з кадрів та круглою печаткою виробничого підрозділу «Маріупольське вагонне депо» філії "Пассажирська компанія" АТ «Українська залізниця».
Також в матеріалах справи наявна біографічна довідка від 13.02.2026 №63-вих, видана роботодавцем позивачки після відмови пенсійного органу у призначенні їй пенсії за віком. У вказаній довідці зазначено про неможливість збереження первинних фінансово-економічних документів у зв`язку з окупацією міста Маріуполь.
Довідкою підтверджено наступні періоди трудової діяльності ОСОБА_1 :
09.1981-07.1982 Учень професійно-технічного училища № 20 м. Харків Харківської області;
09.1982-11.1983 Контролер радіоапаратури дротового зв`язку Харківського заводу електроапаратури м. Харків Харківської області;
06.1986-08.1989 Учень швачки Лисичанської швейної фабрики м. Лисичанськ Донецької області;
09.1989-04.1990 Учень професійно-технічного училища № 119 м. Красний Лиман Донецької області;
05.1990-10.1993 Провідник пасажирського вагона вагонного депо Луганськ м. Луганськ Луганської області;
03.1994-05.1994 Санітарка Ювілейної міської лікарні м. Луганськ Луганської області;
03.1995-08.1995 Помічник кухара кооперативу «Гюлюстан» м. Луганськ Луганської області;
04.1996-10.1996 Виплата допомоги по безробіттю Лисичанським міським центром зайнятості м. Лисичанськ Донецької області;
12.1996-01.2001 Оператор совхозу «Луганський» м. Луганськ Луганської області;
06.2001-04.2017 Провідник пасажирського вагона вагонного депо Луганськ державного підприємства «Донецька залізниця» м. Луганськ Луганської області;
04.2017-08.2019 Контролер-касир КП «Київпастранс» Куренівського тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо м. Київ Київської області;
09.2019-09.2019 Продавець продовольчих товарів ТОВ «Експансія» м. Вишневе Київської області;
11.2019-05.2022 Провідник пасажирського вагона виробничого підрозділу Маріупольське вагонне депо філії «Пасажирська компанія» акціонерного товариства «Українська залізниця» м. Маріуполь Донецької області».
Згідно частини 3 статті 44 Закону №1058-IV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Пунктом 1 частиною 1 статті 64 Закону № 1058-IV передбачено, що виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право: отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України.
Отже чинним пенсійним законодавством передбачено право органів Пенсійного фонду України вживати необхідних заходів для підтвердження наявності підстав для зарахування спірних періодів до стажу роботи заявника.
Між тим, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та збереження бухгалтерських документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та зберігання трудової книжки та іншої документації, вчиненої з вини адміністрації підприємства, не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист та вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах.
Наведене вище узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.
Наявність сумнівів у відповідача 2 відповідно до зазначеного законодавства, може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, що перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак не можуть нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.
Вищевказане узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №127/9055/17.
Суд зазначає, що документи про підтвердження наявного страхового стажу подаються заявником виключно в оригіналі. Однак, як вбачається з матеріалів справи, подання копії трудової книжки було обумовлено форс-мажорними обставинами, зокрема, веденням військових дій на території Донецької області та окупацією міста Маріуполя, що є таким чином достатньою обставиною для її врахування та перевірки зазначених даних пенсійним органом.
Між тим, матеріали справи не містять доказів вжиття відповідачем 2 заходів, спрямованих на отримання інформації щодо наявності у позивачки підстав для призначення пенсії за віком, та не містять обґрунтованих сумнівів щодо достовірності записів в копії трудової книжки позивачки.
Отже суд вважає, що наведена відповідачем 2 обставина щодо неможливості врахування до загального страхового стажу періодів трудової діяльності, не є достатньою та вагомою для формування негативної відповіді щодо призначення позивачці пенсії за віком. А наявна в матеріалах справи копія трудової книжки позивачки завірена підписом інспектора відділу кадрів АТ «Укрзалізниця» та посвідчена круглою печаткою підприємства. Записи у трудовій книжці позивачки є чіткими та зрозумілими, періоди роботи пенсійним органом сумніву не піддавались.
Продовжуючи розгляд справи по суті, суд ураховує, що відповідно до пункту 31 частини 11 статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Воєнний стан було продовжено, у тому числі на період, в якому виникли спірні в цій справі правовідносини.
Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 28 лютого 2025 року № 376, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за № 380/43786, затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. До цього Переліку включено м. Маріуполь Маріупольської міської територіальної громади (дата початку тимчасової окупації 21.05.2022).
Як вбачається з біографічної довідки від 13.02.2026 №53/вих., виданої Виробничим підрозділом "Маріупольське вагонне депо" філія «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця», у зв`язку з активними бойовими діями у місті Маріуполь, у персоналу виробничого підрозділу не було можливості евакуювати первинні документи, що є базовими для виробничої та фінансово-економічної діяльності. Таким чином, довідку з місця роботи із зазначенням відповідних періодів сформовано на підставі даних з електронної бази «Автоматизована система управління «Кадри».
Суд ураховує вказане пояснення, та вважає, що завірена ксерокопія трудової книжки, яка відповідає оригіналу та придатна для сприйняття, не може бути самостійною підставою для неврахування періодів трудової діяльності позивачки до страхового стажу без проведення відповідної перевірки зазначених обставин, і позбавлення її права на пенсійне забезпечення.
Також судом не приймаються до уваги доводи відповідача 2 щодо непідтвердження позивачкою фактичного місця проживання на території України, оскільки згідно наявної в матеріалах справи довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 15.08.2016 №3007007679, ОСОБА_1 з 18.04.2016 фактично проживає у місті Києві.
Як встановлено приписами постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 №637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", під час звернення внутрішньо переміщеної особи із заявою про призначення, відновлення чи продовження виплати пенсії та документом, що посвідчує особу, територіальні органи Пенсійного фонду України ідентифікують особу заявника, фіксують місце і час її звернення, порівнюють отримані дані з даними, що обробляються в базах даних Пенсійного фонду України, з урахуванням даних Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб у порядку, який затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики. Територіальні органи Пенсійного фонду України можуть провести ідентифікацію особи за допомогою відеоконференцзв`язку із дотриманням законодавства у сфері електронних довірчих послуг. Під час сеансу такого відеоконференцзв`язку пред`являються документи, що посвідчують особу, відповідно до порядку, визначеного правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики та Мінцифри. Пенсійний фонд України та його територіальні органи мають право звертатися до Адміністрації Державної прикордонної служби, Міністерства внутрішніх справ, Служби безпеки, Національної поліції, Державної міграційної служби, Міністерства фінансів, інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з метою підтвердження чи спростування інформації про повернення особи до покинутого місця постійного проживання або поданих нею для призначення (відновлення, продовження виплати) пенсії документів, зокрема з використанням системи електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів.
Натомість, матеріали справи не містять відомостей щодо вжиття вичерпного переліку заходів на підтвердження місця фактичного проживання заявниці.
Отже суд доходить висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 від 19.11.2025 № 121130005008, а також зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди навчання та роботи з 01.09.1981 по 15.07.1982, з 28.09.1982 по 21.11.1983, з 09.06.1986 по 17.08.1989, з 01.09.1989 по 27.04.1990, з 05.05.1990 по 20.10.1993, з 10.03.1994 по 12.10.1994, з 29.03.1995 по 01.08.1995, з 15.04.1996 по 15.10.1996, з 28.12.1996 по 13.01.2001, з 12.06.2001 по 24.04.2017, з 29.07.2016 по 29.08.2019, з 02.09.2019 по 11.09.2019 та з 06.11.2019 по 31.05.2022.
Що стосується позовних вимог в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Хаківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з дати звернення із заявою про призначення пенсії за віком 12.11.2025 суд зазначає наступне.
Відповідно до пунктів 2, 4, 10 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
За правилами частини третьої-четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Зі змісту наведених норм вбачається, що втручанням у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень може бути прийняття судом рішень не про зобов`язання вчинити дії, а саме прийняття ним рішень за заявами заявників замість суб`єкта владних повноважень.
Тобто, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.
Згідно судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі «Олссон проти Швеції» від 24.03.1988) запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.
Оскільки судом встановлено, що відповідачем 2 не досліджено належним чином підстав щодо права позивачки на призначення пенсії за віком, не вжито заходів для з`ясування всіх обставин, за яких ухвалюється відповідне рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії, отже належним способом захисту порушеного права позивачки є зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 12.11.2025.
В частині позовних вимог про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком з дати звернення із заявою про призначення пенсії за віком 12.11.2025 суд відмовляє, оскільки пенсія позивачці за результатами розгляду звернення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області ще не призначена. Отже у відповідача 2 відсутні на момент вирішення даного спору підстави для виплати пенсії позивачці.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Розподіл судових витрат здійснюється в порядку статті 139 КАС України.
Керуючись ст.ст. 19, 241-246, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ЄДРПОУ 14099344), Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, м. Київ, 04053, ЄДРПОУ 42098368) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 від 19.11.2025 № 121130005008;
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди навчання та роботи з 01.09.1981 по 15.07.1982, з 28.09.1982 по 21.11.1983, з 09.06.1986 по 17.08.1989, з 01.09.1989 по 27.04.1990, з 05.05.1990 по 20.10.1993, з 10.03.1994 по 12.10.1994, з 29.03.1995 по 01.08.1995, з 15.04.1996 по 15.10.1996, з 28.12.1996 по 13.01.2001, з 12.06.2001 по 24.04.2017, з 29.07.2016 по 29.08.2019, з 02.09.2019 по 11.09.2019 та з 06.11.2019 по 31.05.2022.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.11.2025 щодо призначення пенсії за віком з дати звернення, з урахуванням висновків суду у даній справі.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 1064,96 грн (одна тисяча шістдесятдесят чотири гривні 96 копійок).
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Дмитро ВОЛОШИН