Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 травня 2026 р. № 520/6466/26 
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитра Волошина, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови
У С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 10.03.2026 року №086211, складену Управлінням державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративно - господарський штраф у сумі 17 000,00 (сімнадцять тисяч) грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він не є суб`єктом господарювання (юридичною особою або фізичною особою-підприємцем), а діє як фізична особа на підставі договору підряду, укладеного між ним та ТОВ "Завод Харківські будматеріали". Зазначає, що не є автомобільним перевізником, а діє як фізична особа на підставі цивільно-правового договору власними силами та на свій ризик. Відповідачем була застосована відповідальність до позивача як до фізичної особи, проте автомобіль належить ТОВ "Завод Харківські будматеріали" як юридичній особі, а жодних доказів наявності у позивача статусу фізичної особи-підприємця не встановлено. Указані обставини зумовили звернення до суду з даним адміністративним позовом. 
Ухвалою судді від 27.03.2026 відкрито спрощене провадження в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив, а відповідачам - заперечення протягом п`яти календарних днів з моменту отримання відповідних документів. Витребувано у Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті усі документи, на підставі яких було прийнято оскаржувану постанову. Витребувані документи зобов`язано надати до суду протягом п`ятнадцяти календарних днів із моменту отримання даної ухвали суду.
Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження доставлена сторонам по справі до електронного кабінету через систему "Електронний суд", що підтверджується довідками про доставку до електронного кабінету ЄСІТС.
Відповідач подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що відсутність у позивача статусу суб`єкта господарювання на момент перевірки не звільняє його від відповідальності, оскільки під час перевірки було встановлено, що ним здійснювались нерегулярні пасажирські перевезення без обов`язкового документа, а частина 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ передбачає застосування адміністративно-господарських штрафів за порушення законодавства про автомобільний транспорт саме до автомобільних перевізників, до яких й належить позивач.
Позивач подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій підтримав заявлені позовні вимоги та зазначив, що не є автомобільним перевізником, а відтак не може бути суб`єктом адміністративно-господарської відповідальності, передбаченої ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Дослідивши матеріали справи, суд установив такі обставини.
На підставі направлення на перевірку №ОНР 002346 від 09.01.2026, 15.01.2026 співробітниками відповідача проводилась рейдова перевірка за адресою: м. Харків, вул. Свистунівська, (450 м до АЗС «Брент Ойл»), під час якої перевірено транспортний засіб марки MAЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 (а.с.48). 
Під час перевірки зазначеного транспортного засобу було встановлено, що він належить ТОВ «Завод ХБМ», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 (а.с.10). 
На момент проведення перевірки було встановлено те, що відсутні дані режиму праці та відпочинку на паперових носіях з перевіреного та адаптованого цифрового тахографа водія ОСОБА_1 за період 19.12.2025-24.12.2025 (09:20 за UTC) та за 07.01.2026 (09:45-15:50 за UTC) або бланк підтвердження діяльності водія за ці періоди.
У зв`язку з виявленням зазначеного вище порушення, державними інспекторами було складено акт №ОАР 064479 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 15.01.2026, зі змістом якого водій ознайомлений, копію отримав (а.с.22).
Повідомленням Управління державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях №4248/40.1/24-26 від 16.01.2026 ТОВ «Завод ХБМ» було викликано для розгляду справи на 03.02.2026 з 9:00 до 10:00 (а.с.57).
Представник ТОВ «Завод ХБМ» з`явився на розгляд справи 03.02.2026, надав документи: 1) бланки підтвердження діяльності за періоди керування, видані позивачем (а.с.58-59); 2) договір підряду №БМ-00000017 від 01.12.2025 (а.с.61-62).
Розгляд справи перенесено на 17.02.2026 та 03.03.2026, що вбачається з відміток на повідомленні від 16.01.2026 №4248/40.1/24-26 (а.с.57), де представник ТОВ «Завод ХБМ» надав клопотання про долучення до справи про порушення документів (а.с.67), а саме: 1) акт виконаних робіт (а.с.72); 2) додаткову угоду №1 (а.с.73); 3) платіжні інструкції (а.с.69-71); 4) видатковий касовий ордер (а.с.68). 
Повідомленням Управління державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях №16530/40.1/24-26 від 03.03.2026 позивача було викликано для розгляду справи на 10.03.2026 з 9:00 до 10:00 (а.с.75). 
Факт ознайомлення позивача з датою розгляду підтверджується відміткою на вказаному повідомленні (а.с.75).
За результатами розгляду акту Управлінням державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №086211 від 10.03.2026 (а.с.76-77).
Указана постанова була отримана позивачем 10.03.2026, що підтверджується відповідною розпискою про отримання (а.с.78).
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулює Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-ІІІ (далі - Закон №2344-ІІІ, у редакції від 19.04.2025, чинній на момент проведення рейдової перевірки).
Відповідно до абзацу 3 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Підставою для притягнення позивача до відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт та застосування адміністративно-господарського штрафу слугувала відсутність даних режиму праці та відпочинку на паперових носіях з перевіреного та адаптованого цифрового тахографа водія ОСОБА_1 за період з 19.12.2025-24.12.2025 (09:20 за UTC) та за 07.01.2026 (09:45-15:50 за UTC) або бланк підтвердження діяльності водія за ці періоди.
З цього приводу суд зазначає, що Міністерством транспорту та зв`язку України наказом від 24 червня 2010 року №385 затверджено Інструкцію з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті (далі - Інструкція №385, у редакції від 29.05.2025) та наказом від 07 червня 2010 року №340 затверджене Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - Положення №340, у редакції від 29.05.2025).
Згідно з пунктом 1.5. Інструкції №340 контрольний пристрій (тахограф) — обладнання, призначене для встановлення на транспортних засобах для відображення, реєстрації, друку, зберігання та виведення в автоматичному або напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів (у тому числі їхню швидкість) та про певні періоди роботи та відпочинку їхніх водіїв.
Пунктом 3 Інструкції №385 передбачено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, зокрема, але не виключно: використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа, у тому числі смарт-тахографа — особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом або смарт-тахографом.
Згідно з пунктом 7 Інструкції № 385 автомобільні перевізники, зокрема, зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку — протягом одного року з дати закінчення строку їх дії.
Відповідно до пункту 6.1 Положення № 340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.
Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.
За умовами пункту 6.3 Положення № 340 водій, що керує ТЗ, на автобусних маршрутах протяжністю до 50 км включно, вантажними автомобілями з повною масою до 3,5 тонн включно, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв, або використовувати діючий та повірений тахограф.
Таким чином, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн, які використовуються суб`єктами господарювання для внутрішніх перевезень вантажів, мають бути обладнані діючим та повіреним тахографом. Для водія такого автомобіля, крім оформлення документів, визначених статтею 48 Закону № 2344-III, обов`язковою також є наявність роздруківки даних роботи тахографа ТЗ обладнаного цифровим тахографом або бланк підтвердження діяльності згідно з ЄУТР (Європейська угода щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення).
При цьому приписи пункту 6.1 Положення № 340 щодо обладнання вантажних автомобілів з повною масою понад 3,5 тонн діючими та повіреними тахографами носять імперативний характер, не містять будь-яких виключень із встановленого правила щодо обов`язковості обладнання транспортного засобу тахографом, а передбачене пунктом 6.3 Положення № 340 зауваження щодо можливості ведення водієм, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, індивідуальної контрольної книжки водія, стосується випадків керування водієм транспортними засобами, які не визначені у пункті 6.1 Положення № 340.
Таким чином, до документів для здійснення внутрішніх перевезень обов`язковими є картка водія у випадку обладнання транспортного засобу тахографом або індивідуальна контрольна книжка водія, завдяки якій здійснюється державний контроль за додержанням водієм режиму праці та відпочинку у випадку відсутності тахографа, а уповноважені особи мають право перевіряти наявність вказаних документів під час здійснення як міжнародних, так і внутрішніх перевезеннях.
Аналогічний підхід щодо застосування наведених норм Інструкції № 385 та Положення № 340 викладено у постановах Верховного Суду від 31 жовтня 2023 року у справі № 440/17062/21, від 14 грудня 2023 року в справі № 340/5660/22.
Відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт встановлена статтею 60 Закону № 2344-ІІІ, абзацом третім частини першої якої встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відтак, за відсутності документів, зокрема, роздруківки даних роботи тахографа ТЗ, обладнаного цифровим тахографом, або бланку підтвердження діяльності згідно з ЄУТР застосовуються адміністративно-господарські штрафи.
Суд зазначає, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 , який належить ТОВ "ЗАВОД ХБМ", маса транспортного засобу становить більше 3,5 тонн, тому він повинен бути оснащений тахографом (а.с.50-51).
Із матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб оснащено цифровим тахографом, що підтверджується протоколом перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу з ідентифікаційним номером НОМЕР_3 від 24.12.2025 (а.с.12-13).
Відповідно, у разі обладнання транспортного засобу тахографом автомобільним перевізником мають виконуватися законодавчо встановлені обов`язкові вимоги щодо забезпечення належної експлуатації такого тахографу та, зокрема, наявності всіх необхідних документів та надання їх водієві для подальшого пред`явлення під час проведення перевірок.
Судом установлено, що під час проведення рейдової перевірки позивачем було надано роздруківку з цифрового тахографу, яка не містить даних про час керування, відпочинку водія 19.12.2025-24.12.2025 (09:20 за UTC) та за 07.01.2026 (09:45-15:50 за UTC), що, за доводами відповідача, свідчить про невикористання особистої картки водієм під час руху. 
Представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначив, що у разі, якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів, перевізник може заповнювати бланк підтвердження діяльності (а.с.40).
Крім того, для формування доказової бази, представником відповідача разом із відзивом на позовну заяву було надано п`ять відеозаписів, здійснених під час проведення рейдової перевірки, яка відбулась 15.01.2026 (1) 20260115145800MEDIA ID1034.MP4; 2) 20260115150750MEDIA ID1034.MP4; 3) 20260115151749 MEDIA ID1034.MP4; 4) 20260115152748 ID1034.MP4; 5) 202601151537447MEDIA ID1034.MP4). 
Із досліджуваного відеозапису №5, наданого відповідачем разом із відзивом на позовну заяву, убачаються пояснення співробітника відповідача про відсутність обов`язку у позивача надавати підтверджуючі документи про час керування та відпочинку водія за спірний період, оскільки цей період закритий перевіркою (00:08:21 - 00:08:41). 
Судом установлено, що представник ТОВ «Завод ХБМ», якого було викликано повідомленням Управління державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях №4248/40.1/24-26 від 16.01.2026, з`явився на розгляд справи 03.02.2026 та надав відповідні документи: 1) бланки підтвердження діяльності за періоди керування, видані позивачем (а.с.58-59); 2) договір підряду №БМ-00000017 від 01.12.2025 (а.с.61-62).
Під час дослідження бланку підтвердження діяльності від 24.12.2025 (додаток 4 до Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів), судом установлено, що ОСОБА_1 протягом періоду з 08:00 19.12.2025 по 09:20 24.12.2025 виконував іншу роботу, відмінну від керування транспортним засобом (а.с.58). 
Під час дослідження бланку підтвердження діяльності від 24.12.2025 (додаток 4 до Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів), судом установлено, що ОСОБА_1 протягом періоду з 09:45 07.01.2026 по 15:50 07.01.2026 виконував іншу роботу, відмінну від керування транспортним засобом (а.с.59). 
Отже, з урахуванням установлених обставин та досліджених доказів, слід дійти висновку, що ТОВ «Завод ХБМ» було надано належну альтернативу відсутнім записам режиму праці та відпочинку водія, а саме - бланки підтвердження діяльності за відповідні періоди, передбачені чинним законодавством. Крім того, під час проведення рейдової перевірки водієм (позивачем) також було надано роздруківку з цифрового тахографа (а.с.60), однак вона виявилась не повністю заповненою. 
Тобто, надані під час розгляду справи документи (а.с.58-59) дозволяли ідентифікувати періоди діяльності водія та підлягали оцінці контролюючим органом при вирішенні питання про наявність складу правопорушення.
Таким чином, надані документи у сукупності підтверджують відсутність порушення вимог законодавства щодо обліку режиму праці та відпочинку водія, а отже, свідчать про безпідставність висновків контролюючого органу щодо притягнення позивача до відповідальності.
Суд зазначає, що доводи представника відповідача про неможливість урахування бланків підтвердження діяльності є наслідком довільного та вибіркового тлумачення правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 23.11.2023 у справі №340/4637/22 (а.с.41).
Зазначена правова позиція дійсно передбачає, що основну інформацію для притягнення особи до відповідальності формують документи, які подаються під час перевірки. Водночас її зміст не обмежується виключно моментом первинного контролю, оскільки прямо вказує також на можливість врахування документів, поданих під час безпосереднього розгляду справи про притягнення до відповідальності (п. 50 постанови).
Натомість відповідач фактично ігнорує цю складову правової позиції та безпідставно звужує її зміст лише до документів, пред`явлених під час рейдової перевірки. 
Ураховуючи, що ТОВ «Завод ХБМ» під час розгляду справи про притягнення до відповідальності було надано бланки підтвердження діяльності, які стосуються спірних періодів, ці документи підлягали обов`язковому врахуванню при прийнятті рішення. Відмова відповідача брати їх до уваги свідчить про неправомірне застосування правової позиції Верховного Суду та, як наслідок, про необґрунтованість висновків щодо наявності порушення. 
Також, спірним у цій справі є питання, зокрема, чи є позивач автомобільним перевізником у розумінні положень Закону № 2344-III та, відповідно, особою, на яку покладається відповідальність за недотримання вимог статті 48 цього Закону в частині наявності при перевезенні вантажу документів, передбачених Інструкцією № 385.
Відповідно до ст. 1 Закону №2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Згідно зі ст. 33 Закону №2344-III автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах.
Положеннями ст.34 Закону №2344-III передбачено обов`язок автомобільного перевізника забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства.
Таким чином, суб`єктом відповідальності за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, є саме автомобільний перевізник.
Статтею 48 Закону №2344-III передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Згідно з розділом 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за № 128/2568, автомобільний перевізник — фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені Законом України «Про автомобільний транспорт» та цими Правилами.
Відповідно до пункту 11.1 зазначених Правил № 363 основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, яка містить всі обов`язкові реквізити, визначені Законом України «Про автомобільний транспорт», форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.
Верховний Суд, аналізуючи у постанові від 19.10.2023 у справі № 640/27759/21 законодавство, що врегульовує спірні правовідносини зазначив, що в контексті належного установлення автомобільного перевізника, щодо якого проводиться перевірка, варто виходити із того, що у кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета такої перевірки, зокрема інформацію про автомобільного перевізника. 
Як установлено судом та підтверджується матеріалами справи, під час рейдової перевірки 15.01.2026 позивач керував транспортним засобом марки MAЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , який, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 , належить ТОВ "ЗАВОД ХБМ" (а.с.50-51).
Судом установлено, що під час перевірки транспортного засобу водієм було надано уповноваженим особам контролюючого органу товарно-транспортну накладну №П84 від 15.01.2026, в якій автомобільним перевізником було визначено ТОВ "ЗАВОД ХАРКІВСЬКІ БУДМАТЕРІАЛИ", водієм - ОСОБА_1 (а.с.52). 
Відповідно до акту №ОАР 064479 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 15.01.2026, посадовою особою відповідача у якості автомобільного перевізника було визначено ТОВ «Завод ХБМ» (а.с.22). 
Під час дослідження відеозапису №5, який було надано представником відповідача, зі слів посадової особи відповідача, яка проводила перевірку, судом установлено, що акт складено на автомобільного перевізника, яким є ТОВ «Завод ХБМ», а не на водія транспортного засобу (00:01:26).
Судом установлено, що після проведення рейдової перевірки саме ТОВ «Завод ХБМ» було викликано відповідачем для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що підтверджується повідомленням №4248/40.1/24-26 від 16.01.2026 (а.с.57). 
Таким чином, на момент складання акта перевірки посадові особи відповідача виходили з того, що автомобільним перевізником є саме ТОВ «Завод ХБМ». 
Під час розгляду справи представник ТОВ «Завод ХБМ» надав відповідачу бланки підтвердження діяльності водія за спірні періоди, договір підряду №БМ-00000017 від 01.12.2025, акт виконаних робіт, додаткову угоду №1, платіжні інструкції та видатковий касовий ордер (а.с.58-59, 61-62, 72, 73, 69-71, 68). 
Проаналізувавши надані документи та правовідносини, які виникли між ТОВ «Завод ХБМ» та позивачем, відповідачем вирішено викликати для розгляду справи про порушення позивача, що підтверджується повідомленням Управління державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях №16530/40.1/24-26 від 03.03.2026 (а.с.75). 
За результатами розгляду акту Управлінням державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях на Хомченка В.В., який є водієм транспортного засобу, що було встановлено під час рейдової перевірки, винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №086211 від 10.03.2026 (а.с.76-77).
Під час дослідження документів, наданих ТОВ "Завод ХБМ" під час розгляду справи про порушення, судом установлено, що між ТОВ "ЗАВОД ХАРКІВСЬКІ БУДМАТЕРІАЛИ" (Замовник) та ОСОБА_1 (Підрядник) укладено договір підряду від 01.12.2025 №БМ-00000017 як фізичною особою (а.с. 61-62).
Відповідно до пункту 1.1 указаного Договору Підрядник зобов`язується за завданням та за кошти Замовника власними силами, на свій ризик виконати наступні роботи: здійснити перевезення піску в об`ємі 700 м. куб. на транспортному засобі Замовника, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи з урахуванням умов визначених у пункті 4 даного договору. 
Відповідно до пункту 5.3 Договору Підрядник самостійно несе відповідальність за порушення вимог діючого законодавства, за дотримання ПДР, габаритно-вагових норм та правил перевезення вантажів.
Суд зазначає, що укладений договір сам по собі не спростовує статусу товариства як автомобільного перевізника, оскільки перевезення здійснювались транспортним засобом товариства, що було встановлено судом під час розгляду справи, у межах його господарської діяльності та в його інтересах. 
Укладення вказаного договору свідчить, що позивачем здійснювалося перевезення вантажу на замовлення ТОВ "ЗАВОД ХАРКІВСЬКІ БУДМАТЕРІАЛИ", та свідчить про виконання позивачем робіт на користь ТОВ "Завод ХБМ" як з фізичною особою за цивільно-правовим договором, яке характеризується виконанням функцій водія, при фактичному здійсненні перевезень силами та засобами товариства.
Тобто, наданий до матеріалів справи договір підряду від 01.12.2025 №БМ-00000017 формально визначає позивача як особу, яка виконує роботу «власними силами та на власний ризик», однак фактичні обставини справи свідчать про інше.
Також, під час дослідження бланків підтвердження діяльності від 24.12.2025 судом установлено, що ОСОБА_1 протягом періоду з 08:00 19.12.2025 по 09:20 24.12.2025 та з 09:45 07.01.2026 по 15:50 07.01.2026 виконував іншу роботу, відмінну від керування транспортним засобом (а.с.58, 59). 
При цьому зазначення у бланках підтвердження діяльності про виконання позивачем «іншої роботи, відмінної від керування транспортним засобом» додатково свідчить про фактичну організацію товариством трудового процесу водія, що є характерною ознакою саме трудових, а не самостійних господарських відносин. 
Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що бланки підтвердження діяльності свідчать про статус позивача як автомобільного перевізника лише з підстав зазначення у графі «назва підприємства» даних ОСОБА_1 (а.с.41). 
Відповідно до пункту 6.4 Положення №340 у разі тимчасової непрацездатності водія чи перебування його у відпустці, а також якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів, Перевізник може заповнювати бланк підтвердження діяльності (додаток 4).
При цьому суд ураховує, що спірні бланки підтвердження діяльності були подані саме ТОВ «Завод ХБМ» під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, а не позивачем самостійно. 
Подання таких документів товариством свідчить про те, що саме ТОВ «Завод ХБМ» здійснювало організацію роботи водія, вело облік режиму його праці та відпочинку та фактично виконувало функції автомобільного перевізника. 
Саме по собі зазначення у бланках даних водія або його прізвища у відповідних графах не є достатнім доказом того, що автомобільним перевізником у спірних правовідносинах був позивач, оскільки такі бланки оформлюються щодо конкретного водія та його періодів діяльності. 
Натомість сукупність досліджених доказів, зокрема товарно-транспортна накладна, акт перевірки, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поведінка сторін під час розгляду справи, підтверджують, що автомобільним перевізником виступало саме ТОВ «Завод ХБМ».
За таких обставин суд доходить висновку, що саме ТОВ «Завод ХБМ» було автомобільним перевізником у розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт», тоді як ОСОБА_1 фактично виконував функції водія транспортного засобу товариства (наймана праця).
Суд також перевірив дотримання відповідачем процедури розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та встановив, що процедуру належності повідомлення про дату та час розгляду справи про автомобільне правопорушення відповідачем було дотримано. Позовна заява не містить зауважень щодо процедури розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення.
Суд також ураховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Так, усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки наведених вище висновків суду не спростовують.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням встановлених по справі обставин, що підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 6 під., 7 пов., м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61022, ЄДРПОУ 39816845) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити. 
Визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 10.03.2026 року №086211, складену Управлінням державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одна гривня 20 копійок).
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Дмитро ВОЛОШИН