Провадження №2/359/647/2026
Справа №359/8640/25
РІШЕННЯ
Іменем України

14 квітня 2026 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Журавського В.В.
при секретарі Алфімовій І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.
Наприкінці липня 2025 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 04 січня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем був укладений договір про споживчий кредит № 101993585, за яким ТОВ «Мілоан» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 7000 гривень, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит протягом 30 днів та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 3 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
ТОВ «Мілоан» виконало своє зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту та надало ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 7000 гривень 00 копійок. Відповідач неналежним чином виконував грошові зобов`язання, тому у нього виник борг у розмірі 34300 гривень 00 копійок. 
13 травня 2021 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та ТОВ «Мілоан» уклали договір відступлення прав вимоги №71-МЛ/Т. За умовами якого, до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 101993585. Відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість. Тому ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 34300 гривень 00 копійок, що складається: з заборгованості за тілом кредиту – 7000 гривень 00 копійок, заборгованості за відсотками – 27300 гривень 00 копійок.

2. Ставлення сторін до пред`явленого позову.
Представник позивача ОСОБА_2 направив до суду заяву, в якій просив проводити розгляд цивільної справи за його відсутності та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що категорично не погоджується з позовною заявою та сумою боргу. Зазначив що не оформлював на себе жодних кредитів. У вересні 2020 року у нього вкрали телефон, після чого він згодом почав отримувати повідомлення від різних колекторських компаній про наявність нібито заборгованості, яка складається із тіла кредиту і дуже великих відсотків. На підтвердження наведених обставин до матеріалів справи долучено копію відповіді правоохоронних органів.

3. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2025 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, а такожвитребувано в АТ КБ «ПриватБанк» відомості щодо належності банківської картки відповідачу та виписки про рух коштів по рахунку.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 
Встановлено, що 04 січня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 був укладений договір про споживчий кредит №101993585, за яким ТОВ «Мілоан» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 7000 гривень, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит протягом 30 днів та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 3 % в день (а.с.40-47).
ТОВ «Мілоан» виконало своє зобов`язання за кредитним договором та надало ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 7000 гривень 00 копійок. Вказана обставина підтверджується платіжним дорученням №24866833 від 04 січня 2021 року (а.с.52).
Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.48 «Виконання зобов`язання», гл.71 «Позика. Кредит. Банківський вклад», а також главою 73 «Факторинг» розділу ІІІ «Окремі види зобов`язань» книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України.

5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.
Згідно з п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.3, ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За змістом ч.12 ст.11 цього Закону України електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з ч.1 ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Згідно з ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України передбачають, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до абзацу першого частини першої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований у одному або кількох документах, у тому числі електронних, якими обмінялися сторони.
Згідно з частиною першою статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.
Судом встановлено, що договір про споживчий кредит № 101993585 від 04 січня 2021 року був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора. У такий спосіб кредитний договір був укладений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан» в електронній формі. Викладене у повній мірі узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19.
ОСОБА_1 належним чином не виконував грошове зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 34300 гривень 00 копійок, що складається із заборгованості за тілом кредиту – 7000 гривень 00 копійок, заборгованості за відсотками – 27300 гривень 00 копійок (а.с.53-55)
13 травня 2021 року між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та ТОВ «Мілоан» укладено договір відступлення прав вимоги № 71-МЛ/Т (а.с.56-64), за умовами якого до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит №101993585 від 04 січня 2021 року. Зазначена обставина підтверджується витягом з реєстру боржників до договору факторингу, актом приймання-передачі реєстру боржників та платіжною інструкцією (а.с.65-67)
У матеріалах цивільної справи відсутні докази добровільного виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором.
Сам по собі факт звернення відповідача до правоохоронних органів із заявою про викрадення мобільного телефону не є належним та достатнім доказом того, що кредитний договір був укладений не ним або третіми особами без його волевиявлення. Надана відповідачем копія відповіді поліції не підтверджує внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, початок кримінального провадження, встановлення факту шахрайських дій чи використання персональних даних відповідача сторонніми особами.
Крім того, матеріали справи містять докази укладення кредитного договору, перерахування кредитних коштів та невиконання зобов`язань щодо їх повернення, які відповідач належними доказами не спростував.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст.1048ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Встановлені фактичні обставини в справі свідчать про те, що за умовами укладеного між ТОВ «Мілоан» та відповідачем кредитного договору, дана фінансова установа надала позичальнику суму кредиту, яку останній зобов`язувався повернути в повному обсязі у визначений договором строк кредитування 30 днів, тобто до 03 лютого 2021 року.
Таким чином, позикодавець відповідно до ст.1048ЦК України мав право стягнути заборгованість по нарахованих і несплачених процентах за користування кредитними коштами в межах погодженого сторонами строку кредитування 30 днів, після закінчення строку дії договору в позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.
Досліджені судом розрахунки заборгованості свідчать про те, що визначена позивачем до стягнення заборгованість по нарахованих і несплачених процентах за користування кредитом включає період, який виходить за межі строку кредитування, а тому є безпідставним і задоволенню не підлягає.
За таких обставин, з урахуванням викладеного, суд вважає, що ОСОБА_1 повинен був сплатити кредитору відсотки за вказаним кредитним договором у розмірі 6300 гривень 00 копійок, (7000 гривень 00 копійок х 3% х 30 днів).
Тому суд вважає, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» належить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 13300 гривень 00 копійок, що складається з заборгованості за основною сумою боргу – 7000 гривень 00 копійок, заборгованості за відсотками – 6300 гривень 00 копійок.

7. Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За правилами з ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З платіжної інструкції №15546 від 16 липня 2025 року (а.с.15) вбачається, що при пред`явленні позову ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» сплатило судовий збір у розмірі 2422 гривні 40 копійок. Пред`явлений позов задоволений частково, а саме 38,77% (13300 / 34300 ? 100%). З огляду на це, з ОСОБА_1 на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 939 гривень 16 копійок (2422,40 / 100% ? 38,77%).
Встановлено, що представництво інтересів позивача здійснював адвокат Усенко М.І. на підставі договору про надання правової допомоги №0107 від 01 липня 2025 року (а.с.70).
Згідно акту № 44 наданих послуг від 06 липня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» понесла витрати на оплату правової допомоги у розмірі 8000 гривень.
Отже враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, то й заявлені позивачем вимоги про відшкодування понесених витрат на правову допомогу підлягають задоволенню на 38,77%, що становить 3101 гривню 60 копійок (8000 / 100 х 38,77%).
На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 ст.512, ч.1 ст.514, ч.1 ст.526, ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054, ч.1 та п.1 ч.3 ст.133, ч.1 та ч.2 ст.141, п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором у розмірі 13300 гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» витрати на оплату судового збору в розмірі 939 гривень 16 копійок та витрати на правничу допомогу у розмірі 3101 гривню 60 копійок.
В задоволенні позову про стягнення грошових коштів у більшому розмірі відмовити.
Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», що розташовується за адресою: Львівська область, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1 корп.28, 3-й поверх, код ЄДРПОУ 35234236.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Дата складення повного рішення суду – 14 квітня 2026 року. 

Суддя      підпис
З оригіналом згідно:
Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський