справа № 165/1110/26 
провадження №3/165/540/26  

НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ         ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
11 червня 2026 року м. Нововолинськ 

Суддя Нововолинського міського суду Волинської області Ференс-Піжук О.Р., розглянувши матеріали, які надійшли від Володимирського РВП ГУНП у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонер, 
за ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
встановив:
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВБА №209505 від 22.03.2026 зазначено, що 22.03.2026 близько 17 год. 30 хв. перебуваючи за адрсеою: вул. В. Стефаника неподалік будинку №13 гр. ОСОБА_1 виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, проте до реальних дій не вдавався гр. ОСОБА_2 , а також умисно пошкодив мийку високо тиску, шланг для води та скобу навісного замка, чим спричинив ОСОБА_2 матеріальну шкоду на суму 6500 грн.
У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив вчинення ним адміністративного правопорушення. Пояснив, що конфлікт з ОСОБА_2 , триває більше десяти років, загострився з 2018 року. Вказує, що останній проводить у гаражі, за 15-16 метрів від його помешкання, ремонтно-зварювальні, фарбувальні роботи, і це все відбувається без дозвільних документів, що в свою чергу призводить до надмірного шуму та шкідливих випарів. ОСОБА_2 незаконно встановив буржуйки під рубероїдним покриттям. Шум, пил та запах, шкодять його здоров`ю, оскільки він має профзахворювання дихальних шляхів та онкологію. Наголосив, що стійкий конфлікт виник з 2018 року. ОСОБА_2 , не реагує на зауваження. Зазначив, що до 22.03.2026, три дні було шумно, працювали два робочих в гаражі, розбирали буси і влаштовували мийку. Не заперечив, що він пошкодив шланг сокирою. Зазначив, що він попередив їх, зробив їм зауваження щодо шуму, однак ніхто на це не відреагував, тому він пішов додому, взяв сокиру та перерубав шланг. При цьому ствердив, що він не вживає алкоголь, має проблеми з серцем. Сокиру взяв лише для того, щоб перерубати шланг. Просив справу закрити з підстав, наведених у клопотанні захисника.
Захисник ОСОБА_1 – адвокат Данилюк Я.П. подала до суду клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю у діях особи події і складу адміністративного правопорушення (а.с.29,30). Вказує, що між потерпілим та ОСОБА_1 наявний тривалий конфлікт (понад десять років), а у діях ОСОБА_1 відсутній хуліганський мотив, що виключає відповідальність особи за ст.173 КУпАП. 
Представник ОСОБА_2 – адвокат Назарук Ю.В. просила розгляд спарви проводити у відсутності потерпілого. Не стверджує, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. Однак вважає, що його дії підпадають під ознаки кримінального правопорушення тому просить скерувати матеріали до територіального відділу поліції для подальшого розслідування кримінального провадження за попередньою кваліфікацією ч. 1 ст. 129 КК – погроза вбивством стосовно дружини ОСОБА_2 та за ч.1 ст. 194 КК України - умисне пошкодження чужого майна потерпілого. 
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.173 КУпАП дрібне хуліганство – це нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок та спокій громадян.
Тобто для кваліфікації дій особи за ст.173 КУпАП, необхідна наявність в цих діях хуліганського мотиву, а саме дії мають здійснюватись безпричинно і за відсутності особистих неприязних стосунків та спонукань.
Конфлікт, який виник 22.03.2026, є триваючим, більше десяти років, та зумовлений проведенням ОСОБА_2 ремонтно-зварювальних, фарбувальних робіт у гаражному приміщенні, що неподалік помешкання ОСОБА_1 , який діяв не безпричинно, а відтак, не з хуліганських мотивів. 
Наявність, саме хуліганського (безпричинного) мотиву, є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.
Розглянувши справу у відповідності до вимог ст.ст. 245-246, 249, 252 КУпАП, вважаю, що зібрані у справі докази не дають підстав зробити висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, його заперечення, в тому числі, викладені представником адвокатом Данилюк Я.П.. письмово, не спростовані матеріалами справи. 
Відтак, дослідивши документи, додані до складеного стосовно ОСОБА_3 протоколу, заслухавши його пояснення, приходжу висновку, що матеріалами справи не доведено, поза розумним сумнівом, вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП. 
Відповідно до положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з врахуванням практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20.09.2016 року), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ст. 173 КУпАП, необхідно виходити з того, що як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім. 
Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено перед судом. Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.
Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно із ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
З наведеного випливає, що нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, є обов`язком органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, що в свою чергу звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.
За обставин викладених вище, приходжу до висновку, про недоведеність вини  ОСОБА_3 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на його користь, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно  ОСОБА_1 відомості не підтверджуються доказами у справі, а тому їх неможливо вважати доведеними. Протокол про адміністративне правопорушення, у зв`язку з наведеним, також не можна визнати доказом вини  ОСОБА_1 в розумінні ст. 251 КУпАП.
Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
З огляду на викладене, приходжу до висновку про необхідність закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення. 
Разом з тим, не вбачаю правових підстав для задоволення клопотання представника потерпілого ОСОБА_2 , адвоката Назарук Ю.В, про скерування матеріалів до територіального відділу поліції для подальшого розслідування кримінальних правопорушень, оскільки, відповідно до ст.477 КПК України, обвинувачення за ч. 1 ст. 194, ч.1 ст.129 КК України, є приватним обвинуваченням та може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого.
Керуючись ст. ст.247 ч.1, 284 КУпАП,-
постановив:
Адміністративну справу про адміністративне правопорушення, стосовно ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП провадженням закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України, в зв`язку з відсутністю складу цього адміністративного правопорушення. 
Постанову можна оскаржити в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду з моменту її винесення відповідно до ст.294 КУпАП.

Суддя підпис О.Р. Ференс-Піжук