ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 червня 2026 року 
м. Київ
справа №240/9369/25
адміністративне провадження № К/990/16392/26 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Шевцової Н. В., 
суддів Коваленко Н. В., Стеценка С. Г.,
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28.08.2025 (суддя Лавренчук О. В.) та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.03.2026 (судді Залімський І. Г., Сушко О. О., Мацький Є. М.) у справі № 240/9369/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог 
1. ОСОБА_1 (далі також позивач) звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі також відповідач), у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 26.12.2024 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно з пунктом «а» частини першої статті 12 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ) з 31.08.2021.
2. На обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 28.01.2022 у справі № 360/6933/21 підтверджено, що ОСОБА_1 проходив службу в податковій міліції ГУ ДФС в Луганській області та був звільнений з 31.08.2021 у зв`язку з припиненням Державної фіскальної служби України наказом Державної фіскальної служби України від 26.08.2021 № 1232-о, наказом ГУ ДФС у Луганській області від 30.08.2021 № 115-о. Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить: 17 років 09 місяців 11 днів. При цьому наказом від 16.09.2021 № 125-о змінено пункт наказу ГУ ДФС у Луганській області від 30.08.2021 № 115-о в частині зарахування до вислуги років на пільгових умовах (без урахування календарної вислуги) при звільнені зі служби ОСОБА_1 , що складає 28 років 02 місяці 11 днів. 
3. Тобто суд уже встановив, що у позивача наявний необхідний стаж для призначення пенсії за вислугою років, а тому ця обставина не потребує доказування в силу частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
4. Позивач доводив, що право на пенсію в нього виникло з 31.08.2021, тому необхідно застосовувати редакцію Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 (далі - Порядок № 393), який діяв на момент звільнення та звернення ОСОБА_1 (30.08.2021) з відповідною заявою до ГУ ДФС в Луганській області щодо підготовки та направлення документів для призначення пенсії.
5. Проте, мотивуючи відмову у призначенні пенсії, орган пенсійного фонду зазначив, що ОСОБА_1 має календарну вислугу років 17 років 09 місяців 11 днів (при необхідних 25 роках вислуги), тобто, на думку пенсійного фонду, у ОСОБА_1 не вистачає вислуги років для призначення відповідної пенсії. 
6. Вважаючи рішення відповідача неправомірним, позивач звернувся до суду.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
7. 28.08.2025 рішенням Житомирського окружного адміністративного суду позов задоволено частково.
8. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 26.12.2024 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .
9. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві призначити із 31.10.2023 ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно з пунктом «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ.
10. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
11. Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач набув право на призначення пільгової пенсії у вересні 2021 року, коли діяла редакція Порядку № 393 до змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119, мав 28 років пільгового стажу при необхідному 25 років, тому у позивача наявні всі умови для призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-XII.
12. Обираючи належний спосіб захисту прав позивача, суд першої інстанції, ураховуючи приписи статті 50 Закону № 2262-XII, зобов`язав відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно з пунктом «а» частини першої статті 12 Закону №2262-XII з 31.10.2023, оскільки із заявою про призначення пенсії позивач звернувся 31.10.2024.
13. Сьомий апеляційний адміністративний суд постановою від 12.03.2026 скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив.
14. Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції з посиланням на постанови Верховного Суду від 31.03.2021 у справі № 803/1541/16 та від 10.12.2024 у справі № 520/5695/23, виходив з того, що станом на дату звернення позивача (31.10.2024) із заявою до відповідача про перерахунок пенсії відповідно до Закону № 2262-ХІІ діяла нова редакція підпункту «в» пункту 3 Порядку № 393, тому в пенсійного органу були відсутні підстави для зарахування позивачу періоду проходження служби в пільговому обчисленні до календарної вислуги років для призначення пенсії, адже такий період ураховується тільки для визначення розміру пенсії.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та позиція інших учасників справи
15. Не погодившись із зазначеними судовими рішеннями, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.03.2026 повністю, рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28.08.2025 змінити в частині, викласти абзац 3 резолютивної частини в наступній редакції: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити із 31.08.2021 ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно із пунктом «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-XII». В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
16. У касаційній скарзі позивач наголошує, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував статті 12, 17-1, 50, 65 Закону № 2262-XII та підзаконні акти, прийняті на його виконання, а також порушив норми приписів пункту 4 статті 78 КАС України.
17. На обґрунтування касаційної скарги позивач вказує, що рішення суду першої інстанції є незаконним у частині визначення дати, з якої позивач почав реалізовувати своє право на призначення пенсії, оскільки ОСОБА_1 звернувся із заявою про оформлення та направлення документів для призначення пенсії ще 22.09.2021 шляхом звернення до ГУ ДФС у Луганській області у спосіб, прямо передбачений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-XII, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (далі - Порядок № 3-1)
18. На переконання позивача, саме з цієї дати він розпочав реалізацію свого права на призначення пенсії у єдиний можливий та передбачений Порядком № 3-1 спосіб, шляхом подання заяви до ГУ ДФС у Луганській області. Повторне подання документів у 2024 році було зумовлене не новим волевиявленням на реалізацію права на призначення пенсії, а втратою первинних матеріалів унаслідок окупації м. Сєвєродонецьк, тривалим невиконанням рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28.01.2022 у справі № 360/6933/21 та необхідністю усунення недоліків пакета документів поданих ГУ ДФС України до органу пенсійного фонду. 
19. Отже, на переконання позивача, дата на заяві про призначення пенсії, 31.10.2024, не є датою первинного звернення за призначенням пенсії, а є лише датою подання документів у межах уже розпочатої у 2021 році процедури призначення пенсії.
20. Обґрунтовуючи підставу для касаційного оскарження судового рішення, позивач зазначив, що вона подана на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначив, що суди попередніх інстанцій не врахували висновків Верховного Суду щодо застосування пункту «а» частини першої статті 12 Закону №2262-XII, які сформульовані у постанові від 10.12.2024 у справі № 520/5695/23. 
21. Позивач наголошує, що незаконність рішення суду апеляційної інстанції полягає також у застосуванні до спірних правовідносин редакції Порядку № 393, чинну після 19.02.2022, не врахувавши висновків Верховного Суду щодо застосування пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-XII, статті 17-1 цього Закону, підпунктом «а» пункту 3 Порядку № 393 [у редакції, чинній до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України № 119 від 16.02.2022 (далі - Постанова № 119)], які сформульовані у постановах від 25.05.2022 у справі № 480/4643/20, від 19.07.2024 у справі № 560/10138/21, від 10.06.2024 у справі № 260/4588/23 та від 27.11.2024 у справі № 420/29256/23.
22. Позивач звертає увагу, що суд апеляційної інстанції допустив також порушення норм процесуального права, а саме статті 78 КАС України, щодо незастосування преюдиційних обставин, не врахувавши висновків Верховного Суду від 02.11.2022 у справі № 140/6115/21. 
23.Позивач доводить, що пенсія йому має бути призначена з 31.08.2021, з наступного дня після звільнення (30.08.2021), керуючись пунктом «б» частини першої статті 50 Закону № 2262-XII.
24. Відзив на касаційну скаргу від відповідача до Верховного Суду не надходив, що не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій.
Обставини справи
25. Наказом Головного управління ДФС у Луганській області від 30.08.2021 № 115-0, ОСОБА_1 звільнено з посади та податкової міліції ДФС.
26. Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 28.01.2022 у справі № 360/6933/21 позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління ДФС у Луганській області щодо відмови в оформленні та направленні до відповідного органу Пенсійного фонду України необхідних документів для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-XII. Зобов`язано Головне управління ДФС у Луганській області оформити та направити необхідні документи до відповідного органу Пенсійного фонду України для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-XII.
27. У мотивувальній частині рішення суду від 28.01.2022 у справі № 360/6933/21 вказано: «Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 проходив службу в податковій міліції ГУ ДФС в Луганській області та був звільнений з 31.08.2021 у зв`язку з припиненням Державної фіскальної служби України наказом Державної фіскальної служби України від 26.08.2021 № 1232-о, наказом ГУ ДФС у Луганській області від 30.08.2021 № 115-о. Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить: 17 років 09 місяців 11 днів. При цьому наказом від 16.09.2021 № 125-о змінено пункт наказу ГУ ДФС у Луганській області від 30.08.2021 № 115-о в частині зарахування до вислуги років на пільгових умовах (без урахування календарної вислуги) при звільнені зі служби ОСОБА_1 , що складає 28 років 02 місяці 11 днів (арк. спр. 14-16, 17-18, 19).
Враховуючи вищевикладене, період часу 28 років 02 місяці 11 днів (пільгова вислуга) є календарною одиницею виміру та повинен бути врахований до «вислуги років», яка підлягає обчисленню та застосуванню в порядку статей 12, 17 та 17-1 Закону № 2262-ХІІ та Порядку № 393, разом із визначеним періодом часу 17 років 09 місяців 11 днів.
Як наслідок, на дату звільнення 31.08.2021 позивач мав вислугу більше 25 календарних років, у зв`язку із чим позивач має право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ.».
28. Позивач звернувся до відповідача із заявою від 31.10.2024 про призначення пенсії за вислугу років.
29. Головне управління ДФС у Луганській області оформило та направило до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві подання від 05.11.2024 про призначення пенсії ОСОБА_1 . 
30. До подання додано розрахунок вислуги років на пенсію, у якому вказано: «вислуга років на 31.08.2021 для призначення пенсії складає: Час служби у календарному обчисленні - 17 років 09 місяців 11 днів. Час служби у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги) - 10 років 05 місяців 00 днів; Всього - 28 років 02 місяці 11 днів. Всього років (загальний страховий стаж) на 31 серпня 2021 року для призначення пенсії складає 28 років 02 місяці 11 днів».
31. За результатом розгляду поданих документів, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві прийняло рішення від 26.12.2024 «Про призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 » у якому вказано: «До Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві надійшли документи для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон) гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно з наданими для призначення пенсії документами, календарна вислуга років ОСОБА_1 на день звільнення 31.08.2021 становить 17 р.09 міс.11 дн. Згідно зі статтею 12 Закону пенсія за вислугу років призначається: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону) незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: ... з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше. ... Враховуючи зазначене, гр. ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».»
32. Уважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Процесуальні дії у справі 
33. Верховний Суд ухвалою від 29.04.2026 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28.08.2025 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.03.2026 у справі № 240/9369/25. 
34. Верховний Суд призначив розгляд справи № 240/9369/25 у порядку письмового провадження за наявними матеріалами.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи
35. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
36. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).
37. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи із меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), Верховний Суд виходить із такого.
38. Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
39. Частинами першою та другою статті 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
40. Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
41. Частинами першою, другою та четвертою статті 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
42. Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, переглядаючи справу № 520/5695/23 в касаційному порядку, у постанові від 10.12.2024 підтримав правовий висновок, викладений у раніше ухваленій постанові Верховного Суду від 14.11.2023 у справі № 600/3836/22-а, про те, що до правовідносин, пов`язаних з призначенням пенсії за вислугу років відповідні правові норми, зокрема, Порядку № 393 підлягають застосуванню в тій редакції, яка була чинна на момент звернення особи до територіального органу Національної поліції України із заявою про оформлення документів для призначення пенсії за вислугу років.
43. У зазначеній постанові від 10.12.2024 у справі № 520/5695/23 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду сформував такий правовий висновок: призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону № 2262-XII особам, які звільнені зі служби в поліції і звернулись із заявою для оформлення та направлення документів до пенсійних органів після 19.02.2022 (набрання чинності Постановою № 119, якою внесені зміни до Порядку № 393), здійснюється виходячи з обчислення календарної вислуги років.
44. Застосовуючи наведені вище правові висновки Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду до спірних правовідносин, суди попередніх інстанцій у справі, що розглядається, дійшли протилежних висновків. 
45. Так, суд першої інстанції, задовольняючи позов вважав, що оскільки позивача звільнено до внесення змін в Порядок № 393 Постановою № 119, то він набув право на призначення пільгової пенсії у вересні 2021 року, коли діяла редакція Порядку № 393 до змін, внесених Постановою № 119, мав 28 років пільгового стажу при необхідному 25 років, а тому у позивача були наявні всі умови для призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» статті 12 Закону № 2262-XII.
46. Натомість суд апеляційної інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, дійшов висновку про те, що оскільки позивач звернувся з заявою про оформлення документів для призначення пенсії за вислугу років на підставі Закону № 2262-ХІІ у 2024 році, після набрання чинності Постановою № 119, тому суб`єкт владних повноважень не має законних можливостей для прийняття рішення з урахуванням попереднього нормативно-правового регулювання, яке є нечинним, відтак його рішення та дії в цих випадках не можуть вважатися протиправними.
47. Отже ключовим питанням, яке має бути вирішено в межах цієї справи, є дата звернення позивача за призначенням пенсії, що має вирішальне значення для визначення того, які нормативно-правові акти мають бути застосовані до спірних правовідносин при визначенні права позивача на пенсію. 
48. Суди попередніх інстанцій установили, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 28.01.2022 у справі № 360/6933/21 задоволено позов ОСОБА_1 . Визнано протиправними дії Головного управління ДФС у Луганській області щодо відмови в оформленні та направленні до відповідного органу Пенсійного фонду України необхідних документів для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-XII. Зобов`язано Головне управління ДФС у Луганській області оформити та направити необхідні документи до відповідного органу Пенсійного фонду України для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-XII.
49. Також установлено, що вислуга років ОСОБА_1 на день звільнення у календарному обчисленні становить: 17 років 09 місяців 11 днів, у пільговому обчисленні 28 років 02 місяці 11 днів. Зазначене обчислення вислуги років сторони у справі не заперечують.
50. Суди попередніх інстанцій зазначили, що позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років 31.10.2024, проте Верховний Суд не погоджується з таким висновком, оскільки суди попередніх інстанцій залишили поза увагою те, що у рішенні Луганського окружного адміністративного суду від 28.01.2022 у справі № 360/6933/21 установлено, що після звільнення ОСОБА_1 з посади та податкової міліції ДФС, він 22.09.2021 звернувся до Головного управління ДФС у Луганській області із заявою, у якій просив підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області усі документи, необхідні для призначення пенсії за вислугу років, як було передбачено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (далі - Порядок №3-1). Проте отримав відмову, яку оскаржив у суді.
51. Отже, у 2021 році ОСОБА_1 звернувся із заявою про призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-XII.
52. Саме на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28.01.2022 у справі № 360/6933/21 Головне управління ДФС у Луганській області оформило та направило до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві подання від 05.11.2024 про призначення пенсії ОСОБА_1 . 
53. При цьому подання заяви 31.10.2024 до пенсійного органу не можна визнати новим зверненням за призначенням пенсії, адже у такий спосіб позивач продовжив реалізацію свого права на призначення пенсії, у межах уже розпочатої у 2021 році процедури призначення пенсії.
54. У аспекті наведеного постає питання щодо застосування календарного чи пільгового обчислення для обрахунку стажу позивача для призначення йому пенсії, що за обставин цієї справи зумовлює необхідність ретроспективного аналізу положень пункту 3 Постанови № 393. 
55. Так, станом на 22.09.2021 (коли позивач реалізував своє право на призначення пенсії відповідно до вимог пункту 1 Порядку №3-1) підпунктом а пункту 3 цієї Постанови було визначено, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці, зокрема період проходження служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
56. Тобто пункт 3 Постанови № 393 передбачав пільгове обчислення вислуги років саме для призначення пенсії.
57. Водночас 19.02.2022 набрала чинності Постанова № 119, якою Кабінет Міністрів України вніс зміни до зазначеного пункту Постанови № 393, внаслідок чого станом на 26.12.2024 (коли відповідач прийняв спірне в цій справі рішення за заявою позивача) він визначав, що час проходження служби для призначення пенсії зараховується до вислуги років в календарних роках. 
58. У правовідносинах, подібних до тих, що склалися у розглядуваній справі, Верховний Суд вже неодноразово розглядав питання застосування пункту 3 Постанови № 393.
59. Так, розглядаючи питання розбіжностей у застосуванні зазначеної норми матеріального права, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду в постанові від 10.12.2024 у справі № 520/5695/23 виходив із того, що визначальним є момент, коли позивач почав реалізовувати своє право на призначення пенсії.
60. Оскільки у тій справі позивач звернувся із заявою про оформлення документів для призначення пенсії у 2023 році, після набрання чинності Постановою № 119, то Верховний Суд дійшов висновку, що суб`єкт владних повноважень не мав законних можливостей для прийняття рішення з урахуванням попереднього нормативно-правового регулювання. 
61. У цьому аспекті Верховний Суд підкреслив, що визначальним юридичним фактом у справі було саме звернення позивача до відповідача з приводу оформлення та направлення документів для призначення пенсії, тому часом виникнення спірних відносин у тій справі був саме момент звернення позивача з вимогою до відповідача про підготовку пакету документів для подачі до пенсійного органу (2023 рік), а не час звільнення позивача зі служби в поліції (2016 рік).
62. Застосовуючи правові висновки Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, сформульовані у постанові від 10.12.2024 у справі № 520/5695/23, до спірних правовідносин, які виникли у цій справі, Верховний Суд вважає, що ОСОБА_1 як особа, яка звільнилася з органів податкової міліції ДФС у 2021 році та звернулась до ГУ ДФС в Луганській області із заявою для оформлення та направлення документів до пенсійних органів 22.09.2021, тобто до набрання чинності Постановою № 119, має право на призначення пенсії відповідно до Закону № 2262-XII із зарахування вислуги років в пільговому обчисленні, у зв`язку із чим відповідач незаконно відмовив у призначенні пенсії за вислугу років із урахуванням права на пільгове обчислення вислуги років.
63. Аналогічного висновку Верховний Суд дійшов у постанові від 16.07.2025 у справі № 520/12537/24.
64. Ураховуючи наведене, Верховний Суд вважає, що суд апеляційної інстанцій дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для застосування норм Порядку № 393 у редакції, яка передбачає право позивача на призначення пенсії відповідно до Закону № 2262-XII із зарахуванням вислуги років в пільговому обчисленні.
65. Надаючи оцінку доводам позивача про те, що пенсія йому має бути призначена з 31.08.2021, з наступного дня після звільнення, слід зазначити таке.
66. За приписами пункту «б» частини першої статті 50 Закону № 2262-XII, особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пунктів «а», «в» статті 12 цього Закону, - з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення, а членам сімей зазначених осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, а також пенсіонерів з їх числа - з дня смерті годувальника, але не раніше того дня, по який йому сплачено грошове забезпечення або пенсію, крім випадків призначення їм пенсій з більш пізніх строків.
67. У частині третій статті 50 цього Закону визначено, що пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.
68. При оцінці способу захисту за критерієм ефективності слід виходити з того, що ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та відповідати приписам законодавства.
69. За приписами частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
70. Оскільки метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, зверненню до адміністративного суду з позовом передує звернення особи до суб`єкта владних повноважень, за наслідками розгляду якого особа набуває права оскаржити до суду адміністративної юрисдикції рішення, дії або бездіяльність такого суб`єкта владних повноважень, що відповідає меті та завданням адміністративного судочинства, визначеним статтею 2 КАС України. 
71. Згідно з пунктом 4 частини другої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
72. Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» (заява № 11901/02, пункт 77) зазначив, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), має бути «ефективним» як на практиці, так і за законом. Існування такого засобу повинно бути достатнім не тільки в теорії, але й на практиці, без чого йому бракуватиме необхідної доступності та ефективності.
73. З урахуванням наведеного «ефективний засіб правового захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не приводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації на практиці, не відповідає розглядуваній нормі міжнародного договору.
74. З огляду на вимоги частини другої статті 9 КАС України Верховний Суд вважає, що суд першої інстанції неправильно визначив спосіб захисту прав позивача шляхом зобов`язання призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно з пунктом «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-XII саме з 31.10.2023, керуючись частиною третьою статті 50 Закону № 2262-XII, згідно з якими пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.
75. Ураховуючи, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 28.01.2022 у справі № 360/6933/21 установлено, що позивач реалізував своє право на призначення пенсії 22.09.2021 шляхом звернення до Головного управління ДФС у Луганській області із заявою, у якій просив підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області усі документи, необхідні для призначення пенсії за вислугу років, згідно із Порядком №3-1, проте пенсія ОСОБА_1 не призначена з 2021 року з вини суб`єкта владних повноважень, то згідно із пунктом «б» частини першої статті 50 Закону № 2262-XII пенсія позивачу має бути призначена з 31.08.2021, з наступного дня після звільнення.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
76. Згідно зі статтею 351 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
77. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню
78. Оскільки висновки судів першої та апеляційної інстанції не ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права, то Верховний Суд уважає за необхідне касаційну скаргу позивача задовольнити, рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28.08.2025 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.03.2026 скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог з урахуванням висновків і мотивів, які Верховний Суд виклав у цій постанові.
Щодо розподілу судових витрат
79. Частиною шостою статті 139 КАС України визначено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
80. Ураховуючи результат розгляду справи, на користь позивача слід відшкодувати судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, а саме: судовий збір, сплачений за подання позовної заяви на суму 1211,20 грн, апеляційної скарги - 1849,50 грн, касаційної скарги - 2422,50 грн, всього - 5483,20 грн.
Керуючись статтями 139, 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
2. Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28.08.2025 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.03.2026 у справі № 240/9369/25 скасувати.
3.Ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити. 
4. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 26.12.2024 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .
5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно з пунктом «а» частини першої статті 12 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 31.08.2021.
6. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, код ЄДРПОУ 42098368) понесені ним витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви, апеляційної та касаційної скарг на загальну суму 5483 (п`ять тисяч чотириста вісімдесят три) гривень 20 копійок.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н. В. Шевцова 
Судді Н. В. Коваленко
С. Г. Стеценко