ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

16 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/18745/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.03.2026 ( суддя Юрков Е.О.) в адміністративній справі №160/18745/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.09.2025 року у справі №160/18745/25 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, а саме ухвалено:
визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яка полягає у не проведенні перерахунку пенсійного забезпечення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , із застосуванням індивідуального коефіцієнту заробітної плати на підставі довідки про заробітну плату №50-10/599 від 28.04.2021 року за період з 01.01.1986 року по 31.12.1990 рік видану АТ «Михайлівський ГЗК ім А.В. Варичева», згідно вимог ст.65 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , від 29.04.2025 про перерахунок пенсії із застосуванням індивідуального коефіцієнту заробітної плати за період з 01.01.1986 року по 31.12.1990 року, на підставі довідки про заробітну плату №50-10/599 від 28.04.2021 року видану АТ «Михайлівський ГЗК ім А.В. Варичева». В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.09.2025 року у справі №160/18745/25 набрало законної сили 19.11.2025 року.
На виконання означеного рішення суду позивачу Дніпропетровським окружним адміністративним судом було видано виконавчі листи.
19 березня 2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_2 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у справі № 160/18745/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, в якій заявник просить суд поновити строк для звернення в порядку ст.383 КАС України та вважати його пропущеним з поважних підстав.
Вказана заява подана в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України та обґрунтована тим, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.09.2025 року по справі №160/18745/25 було повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 29.04.2025 року про перерахунок пенсії із застосуванням індивідуального коефіцієнту заробітної плати за період з 01.01.1986 року по 31.12.1990 року, на підставі довідки про заробітну плату №50-10/599 від 28.04.2021 року видану АТ “Михайлівський ГЗК ім А.В. Варичева”. 10.12.2025 року рішенням №047050012313 було відмовлено в перерахунку пенсії згідно рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.09.2025 року. Саме рішення ОСОБА_1 отримала поштовою кореспонденцією тільки 25.02.2026 року поштовою кореспонденцією від відповідача, який як зазначено в супровідному листі тільки 21.01.2026 року направив рішення № №047050012313.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.03.2026 заяву ОСОБА_2 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у справі № 160/18745/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії повернуто заявнику.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить скасувати ухвалу та заяву передати до суду першої інстанції для розгляду.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом в оскаржуваній Ухвалі взагалі не надана оцінка заяві позивача про поновлення строку звернення в порядку ст.383 КАС України в якій позивач просила суду поновити строк звернення з заявою в порядку ст.383 КАС України, дана заява судом взагалі не розглядалася та судом не було постановлено ухвали за даною заявою.
Відповідно до статті 294, частини 2 статті 312 КАС України розгляд апеляційної скарги проведено в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно зі ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.
До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи.
Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.
В свою чергу, Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звернув увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення.
Тобто, визначальним для вирішення питання про дотримання позивачем строку звернення до суду із заявою, зазначеною у частині першій цієї статті, є встановлення дати, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Перебіг десятиденного строку на звернення до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України починається із дати, коли особа - позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів діями або бездіяльністю відповідача, пов`язаними із виконанням судового рішення, яке набрало законної сили.
Зі змісту заяви та доданих до неї документів вбачається, що позивачем було відомо про обставини невиконання рішення суду, зокрема з моменту отримання листа №6854-66749/Б-01/8-0400/26 від 21.01.2026 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Однак, до суду із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду (в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України), позивач звернувся 18 травня 2026 року (документ сформований в системі «Електронний суд»), тобто з пропуском встановленого ч. 4 ст. 383 КАС України, десятиденного строку.
В апеляційній скарзі скаржник не зазначає жодних підстав, які об`єктивно унеможливлювали своєчасно звернутись до суду. 
Водночас, колегія суддів наголошує, що ст. 383 КАС України не передбачає можливості поновлення такого строку.
Згідно з абз.2 ч.5 ст.383 КАС України у разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам, а також у разі подання заяви особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, така заява ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.
Частина 5 статті 383 КАС України є нормою прямої дії, яка передбачає безумовні наслідки у вигляді повернення заяви, у разі невідповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, без попереднього залишення такої заяви без руху.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про пропуск позивачем десятиденного строку, встановленого ч.4 ст.383 КАС України.
Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви позивача, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.03.2026 в адміністративній справі №160/18745/25 залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 
Повне судове рішення складено 16 червня 2026 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко 

суддя Л.А. Божко 

суддя Ю. В. Дурасова