Справа 606/578/26 

П о с т а н о в а
і м е н е м У к р а ї н и
12 травня 2026 року м. Теребовля
Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі: головуючої судді Ромазан Л.С., за участю секретаря судового засідання Будз М.В., розглянувши матеріали, які надійшли із відділення поліції №3 (м. Теребовля) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , військовослужбовця ЗСУ,
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
В С Т А Н О В И В:
24.03.2026 о 23 год. 50 хв. в м. Теребовлі по вул. Івана Мазепи, 1 Тернопільського району Тернопільської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Audi» моделі «A6» з державними номерними знаками НОМЕР_1 (далі – д.н.з.) у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу газоаналізатора «Alcotest Drager 6810», результат якого - 0,29 % (проміле). ОСОБА_1 із вказаним результатом погодився, від повторного огляду на стан алкогольного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я відмовився.Тим самим, ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9 а Правил дорожнього руху (далі – ПДР), за що частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) передбачена адміністративна відповідальність. 
На підставі викладеного поліцейським складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 623418 від 25.03.2026.
У судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не визнав і підтримав подані ним письмові пояснення від 27 квітня 2026 року. Так, у судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що 24 березня 2026 року у м.Теребовлі Тернопільського району Тернопільської області після роботи автомобілем повертався додому. Коли він вийшов із автомобіля, до нього під"їхали службовим автомобілем працівники поліції, які вказали йому про порушення ним ПДР. Після цього вони повідомили йому про те, що у нього нечітка мова і запропонували пройти на місці зупинки огляд для визначення стану алкогольного сп"яніння, на що він погодився. Перед проходженням огляду на стан алкогольного сп"яніння йому не роз"яснювали право мати захисника. Після проходження зазначеного огляду, йому було запропоновано пройти огляд в медичному закладі, однак він відмовився, оскільки працівники поліції повідомили йому, що це нічого не змінить. Підтвердив, що алкогольних напоїв не вживав. 
Захисник ОСОБА_1 - адвокат Трайно Т.В. у судовому засіданні підтримала подану нею письмову правову позицію щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, додатково зазначивши, що відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, порушення ним ПДР. Крім того, вказала, що огляд для визначення у ОСОБА_1 стану алкогольного сп"яніння проведений працівниками поліції із порушенням закону, без направлення на проведення такого огляду в медичний заклад та без роз"яснення йому прав.
ОСОБА_1 та його захисник просять суд закрити провадження у справі із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП та продовжити розгляд справи за їх відсутності.
Оцінюючи зібрані у справі докази в їх повній сукупності, суд приходить до висновку, що вина  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Так, із відеозапису, долученого до матеріалів справи, встановлено, що на звернення поліцейського: «Пане водію, у Вас не працює підсвітка номерного знака», ОСОБА_1 не заперечив зазначеного, після чого відчинив водійську дверку та кришку багажника і намагався усунути вказану несправність. Поліцейським повідомлено ОСОБА_1 про порушення п. 9.2 б ПДР, а саме неподання сигналу світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, у зв`язку з чим відносно нього винесено постанову про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, серії ЕНА № 6900322 від 24.03.2026, що підтверджується його власноручним підписом у пунктах 8, 9 зазначеної постанови. Крім того, ОСОБА_1 підтвердив факт керування транспортним засобом, оскільки на законну вимогу поліцейського відповідно до п. 2.4 а ПДР пред`явив для перевірки документи, передбачені п. 2.1 ПДР (відеофайл «ШИНКАРУК 130» з 23:53:17 по 23:57:08). Зазначене дає суду підстави вважати, що 24.03.2026 ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Audi» моделі «A6» з д.н.з. НОМЕР_1 . Надалі, із відеозапису з"ясовано, що під час спілкування поліцейські виявили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук), про що озвучили йому та запропонували пройти на місці зупинки транспортного засобу огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу газоаналізатора «Alcotest Drager 6810», на що ОСОБА_1 погодився. За наслідками пройденого огляду і встановленого результату у ОСОБА_1 було виявлено стан алкогольного сп`яніння 0,29 % (проміле) (відеофайл «ШИНКАРУК 130» з 23:59:33 по 00:01:16), із яким ОСОБА_1 під відеозапис погодився (00:01:32). Із відеозапису також вбачається, що поліцейський запропонував ОСОБА_1 у разі незгоди з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу газоаналізатора «Alcotest Drager 6810», пройти огляд у найближчому закладі охорони здоров`я, однак від вказаної пропозиції ОСОБА_1 відмовився (00:01:34).
Щодо письмових пояснень ОСОБА_1 , долучених до матеріалів справи 27.04.2026, суд зазначає таке.
Так, ОСОБА_1 вказав, що під час складання адміністративних матеріалів поліцейські не ознайомили його з правами та обов`язками. Проте, такі твердження ОСОБА_1 суд вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються відеозаписом, з якого вбачається, що поліцейські повідомили ОСОБА_1 про його права та обов`язки (відеофайл «ШИНКАРУК 130» з 23:57:07 по 23:57:30).
Щодо доводів про відсутність у ОСОБА_1 належної юридичної обізнаності, суд зазначає, що відповідно до п. 1.3, 1.9 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. 
Такі ж обов"язки водія передбачені ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», згідно з якою учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.
Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Пунктом 2.9 ПДР визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Стосовно тверджень ОСОБА_1 про порушення поліцейськими вимог ст. 266 КУпАП, то суд із ними не погоджується, оскільки вони спростовуються дослідженими відеоматеріалами. Із зазначених відеозаписів не вбачається порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. Навпаки, зафіксовано, що поліцейським було запропоновано пройти огляд, на що ОСОБА_1 погодився, після чого проведено огляд із фіксацією його результату, з яким останній також погодився. Крім того, із відеозапису випливає, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти повторний огляд у закладі охорони здоров`я, від чого ОСОБА_1 відмовився. Крім того, матеріали справи не містять даних про те, що ОСОБА_1 заявляв клопотання про проведення огляду у закладі охорони здоров`я чи заперечував проти проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу до моменту складення протоколу.
Щодо письмової правової позиції захисника Трайно Т.В. про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, долученої до матеріалів справи 27.04.2026, суд зазначає таке.
Захисник Трайно Т.В. вказала, що у матеріалах справи відсутні факти керування транспортним засобом та факти відсторонення ОСОБА_1 , як водія від керування транспортним засобом. Доводи захисника про відсутність доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 та його відсторонення від керування суд вважає безпідставними. Як вбачається з досліджених у судовому засіданні відеоматеріалів, ОСОБА_1 під час спілкування з поліцейськими не заперечував факту керування транспортним засобом, пред`явив посвідчення водія, а також погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, як водій транспортного засобу. Будь-яких заперечень, що він не керував транспортним засобом на момент фіксації події та у судовому засіданні не висловлював. В той же час такі твердження з`явилися лише після складання протоколу про адміністративне правопорушення і суд оцінює як спосіб уникнення відповідальності. За таких обставин суд приходить до висновку, що факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 підтверджується належними та допустимими доказами, зокрема відеозаписом. Крім того, з відеоматеріалів вбачається, що після зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 фактично був відсторонений від подальшого керування, що відповідає вимогам законодавства.
Доводи захисника про порушення вимог ст. 266 КУпАП суд також вважає безпідставними, оскільки огляд проводився із застосуванням технічного засобу відеозапису, а тому участь двох свідків у такому випадку законом не вимагається. 
Також, на думку суду, твердження захисника про те, що розбіжності у відображенні часу на відеозаписі та у роздруківці газоаналізатора свідчать про проведення огляду іншій особі, суд вважає необґрунтованими. Як вбачається із відеозапису процедура огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння відбувалася безперервно, у присутності поліцейських, із фіксацією моменту задування повітря та відображення результату на табло приладу. При цьому, саме ОСОБА_1 проходив огляд, не заперечував проти його проведення, не висловлював зауважень щодо процедури та погодився із його результатом. Роздруківка результату огляду містить ті ж дані (дату проведення огляду, номер тесту, показник рівня алкоголю), що кореспондуються із відеозаписом події. Сам по собі запис часу у роздруківці не спростовує факту проведення огляду саме щодо ОСОБА_1 та може бути зумовлений технічними особливостями налаштування приладу або відображенням часу. Будь-яких доказів того, що огляд проводився іншій особі або що результати тесту не стосуються ОСОБА_1 , стороною захисту суду не надано. За таких обставин суд вважає, що результати огляду на стан алкогольного сп`яніння є належними та допустимими доказами у справі.
Надані стороною захисту відомості щодо проходження військової служби, позитивної характеристики та відсутності попередніх притягнень до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП характеризують особу правопорушника, однак не спростовують факту керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Решта доводів сторони захисту висновків суду не спростовують, зводяться до власного тлумачення обставин справи та не дають підстав для висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доводиться сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, зокрема відеозаписами, а також: 
протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 623418 від 25.03.2026, з яким ОСОБА_1 ознайомлений, про що свідчить поставлений ним власноручно підпис у графах 13, 18 протоколу. Крім того протокол, який складений уповноваженою на те особою, та його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. Жодних заперечень щодо змісту протоколу, суті правопорушення чи дій поліцейських Шинкарук Д.В. не висловив;
постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6900322 від 24.03.2026, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.122 КУпАП;
актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з отриманим результатом проведеного огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння - 0,29% проміле;
роздруківкою тестування на алкоголь спеціальним технічним засобом газоаналізатором Alcotest Drager 6810 - Drager mobile printer, яка містить результат проведеного тестування – 0,29% проміле та особистий підпис особи, що тестують, тобто ОСОБА_1 ;
направленням на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;
свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № П 51 QM 0012 103 26 від 07.06.2019;
сертифікатом відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженого типу № UA-MI/2-4574-2014;
сертифікатом затвердження засобів вимірювальної техніки № UA-MI/1-96-2014;
сертифікатом затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UA-MI/1-96-2007;
відомостями про сервіс, градування та державну повірку;
сервісною книжкою Drager Alcotest 6810 та іншими матеріалами справи.
Отже, сукупність зібраних в судовому засіданні доказів дають підстави суду прийти до висновку, що 24.03.2026 о 23 год. 50 хв. в м. Теребовлі по вул. Івана Мазепи, 1 Тернопільського району Тернопільської області ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а ПДР, а саме: керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, вчинивши тим самим правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Відповідно до п.2.9 а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Таким чином, наведені докази в сукупності підтверджують обставини, викладені у протоколі, є логічними і послідовними та узгоджуються між собою, а тому не викликають сумнівів у суду.
За даних обставин в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини.
Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Отже, стягнення є засобом впливу на свідомість правопорушника і головна його мета виховання порушника, формування у нього законослухняної поведінки, у зв`язку із чим своєчасне застосування заходів стягнення за адміністративні правопорушення є засобом запобігання суспільно небезпечних діянь.
На виконання вимог ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, яке відноситься до грубих порушень ПДР як такі, що безпосередньо впливають на безпеку дорожнього руху та її учасників; особу, що притягається до адміністративної відповідальності, який позитивно характеризується за місцем несення військової служби, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. 
Враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, дані про особу, що притягається до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Оскільки ОСОБА_1 згідно із посвідченням серії НОМЕР_2 є учасником бойових дій, суд приходить до переконання про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст.33, ч.1 ст.130,280,283,284,289294,308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок в дохід держави.
Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору.
Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.
Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Теребовлянський районний суд Тернопільської області. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя: Л.С. Ромазан