ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/1480/25	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Філінюка І.Г.
суддів: Аленіна О.Ю., Принцевської Н.М. 

секретар судового засідання – Чеголя Є.О. 
за участю:
Головного управління ДПС в Одеській області - Гриценко О.О. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу 
Головного управління ДПС в Одеській області 
на рішення Господарського суду Одеської області від 14.01.2026 
та на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 26.01.2026 
по справі №916/1480/25 
за позовом: Головного управління ДПС в Одеській області
до відповідачів: 
1.Товариства з обмеженою відповідальністю «Ванвок Делайт»
2.Товариства з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Світоч»
про визнання договору недійсним та застосування принципу двосторонньої реституції

суддя суду першої інстанції – Смелянець Г.Є. 
місце винесення рішень: м. Одеса, Господарський суд Одеської області, пр.-т Шевченка, 29,
повний текст рішення складено та підписано: 26.01.2026 року 
повний текст додаткового рішення складено та підписано: 26.01.2026 року.

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДСП в Одеській області звернулося до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ванвок Делайт» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Світоч» з позовом, в якому просить суд: 
- визнати недійсним договір № 6-24 від 01.02.2024, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ванвок Делайт» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Світоч»;
- застосувати принцип двосторонньої реституції до договору № 6-24 від 01.02.2024, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ванвок Делайт» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Світоч» та повернути сторони договору у первісний стан.
Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачами ст. 228 ЦК України, а саме укладенням правочину, який суперечить моральним засадам суспільства, а також порушує публічний прядок, спрямованого на заволодіння майном держави, дохідної частини бюджету, що є підставою для визнання його недійсним. Також позовні вимоги обґрунтовані посиланнями на те, що укладений між відповідачами правочин є фіктивним правочином.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 14.01.2026 відмовлено Головному управлінню ДПС в Одеській області у задоволенні позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ванвок Делайт» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Світоч» про визнання недійсними договорів у справі №916/1480/25.
Судові витрати по сплаті судового збору покладено на Головне управління ДПС в Одеській області.
Обґрунтування судового рішення. 
В мотивах прийнятого судового рішення, суд першої інстанції зазначив, що позивачем не доведено фіктивності оспорюваних правочинів, неможливості реального здійснення ТОВ «ГК «СВІТОЧ» господарських операцій щодо поставки товарів ТОВ «Ванвок Делайт» та відповідно здійснення ТОВ «ГК «СВІТОЧ» діяльності, спрямованої на здійснення операцій, пов`язаних з наданням податкової вигоди третім особам з метою штучного формування податкового кредиту та податкових зобов`язань.
У зв`язку з чим, господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсними договорів поставки №6-24 від 01.02.2024 та №7-24 від 01.02.2024 як таких, що суперечать моральним засадам суспільства, а також порушують публічний прядок, спрямовані на заволодіння майном держави, дохідної частини бюджету.
16.01.2026 до Господарського суду Одеської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Ванвок Делайт» з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій відповідач-1 просить суд:
- ухвалити додаткове рішення у справі № 916/1480/25;
- стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області на користь ТОВ «Ванвок Делайт» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000 грн.
Додатковим рішенням Господарського суду Одеської області від 26.01.2026 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Ванвок Делайт» про ухвалення додаткового рішення за вх.№2-52/26 від 16.01.2026 у справі №916/1480/25 задоволено частково.
Стягнуто з Головного управління ДСП в Одеській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ванвок Делайт» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000, 00 грн.
У задоволенні решти вимог заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Ванвок Делайт» відмовлено.
Обґрунтування судового рішення. 
В мотивах прийнятого судового рішення, суд першої інстанції зазначив, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу господарський суд може з власної ініціативи застосовувати критерії, що визначені у частинах п`ятій-сьомій статті 129 ГПК України. При цьому, таке застосовування не є тотожним застосовуванню судом критеріїв, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України, де обов`язковою умовою є наявність клопотання іншої сторони.
З огляду на вищевикладене, приймаючи до уваги наявне у справі клопотання позивача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, неспівмірність розміру витрат на правову допомогу із складністю справи та виконаними адвокатом роботами, господарський суд дійшов висновку про задоволення клопотання позивача та зменшення витрат Товариства з обмеженою відповідальністю «Ванвок Делайт» на професійну правничу допомогу до 15 000 грн.
Не погодившись із вказаними судовим рішеннями, Головне управління ДПС в Одеській області звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 14.01.2026 та додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 26.01.2026 по справі № 916/1480/25 та прийняте нове, яким задовольнити позовні вимоги Головного управління ДПС в Одеській області - в повному обсязі.
Узагальнені доводи апеляційної скарги. 
Скаржник зазначає про наступне:
- суд дійшов висновку, що на час укладення оспорюваних правочинів сторони досягли взаємної згоди щодо усіх істотних умов правочину, та вказані договори були укладені відповідно до вимог законодавства, та в подальшому мали своїм наслідком поставку товару, нехтуючи твердженнями Позивача про те, що господарські операції на виконання договору не відбулися, а були використані виключно в податковому обліку з метою заниження сум податкових зобов`язань, у тому числі з використанням ланцюга безтоварних поставок сільськогосподарської продукції, що свідчить про те, що правочин між відповідачами суперечить інтересам держави і суспільства; 
- суд зазначає, що на підтвердження виконання умов договорів поставки товару в матеріалах справи наявні видаткові накладні, підписані обома сторонами та скріплені печатками сторін, не беручи до уваги відсутність матеріальних та трудових ресурсів підприємств, закриття банківських рахунків в банківській установі АТ «Банк Український Капітал», відсутність житлових та нежитлових приміщень у ТОВ «ГК «СВІТОЧ», відсутність інформації щодо договорів із постачальниками ТОВ «ГК «СВІТОЧ» із закупівлі товару, а також тим, що серед переліку наявних товарів у ТОВ «ГК «СВІТОЧ» наявні лише алкогольні напої (пиво, бренді, лікер, коньяк, тощо); 
- відсутність певного документу, про які зазначалось контролюючим органом в позові та додаткових поясненнях, заперечує про зазначену господарську операцію та виконання зобов`язань між сторонами; 
- суд зазначає, що посилання Позивача на відсутність трудових ресурсів задля здійснення даних операцій, відсутність інформації про власні або орендовані фонди та відсутність необхідних матеріальних та продовольчих ресурсів у відповідача для постачання саме сільськогосподарської продукції господарським судом не приймаються до уваги, оскільки такі посилання нібито не підтверджені належними та допустимими доказами, а листи, надані у відповідь на запити Позивача, самі по собі не свідчать про відсутність в користуванні/розпорядженні відповідачем іншого, без урахування ненадання документів відповідачами задля підтвердження саме наявності рухомого та нерухомого майна. 
На думку скаржника, суд першої інстанції надав перевагу доводам відповідачів, не прийнявши до уваги доказів Головного управління ДПС в Одеській області, що призвело до порушення принципів щодо рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі. 
Зокрема, судом першої інстанції не дотримана така основна засада судочинства, передбачена ст. 129 Конституції України, як законність, що передбачає вирішення спору при правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права.
У зв`язку з чим скаржник вважає, що оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а позовні вимоги задоволенню у повному обсязі. 
Крім того, скаржник в апеляційній скарзі зазначає про те, що витрати з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також час, який міг би витратити адвокат на підготовку матеріалів як кваліфікований фахівець, Позивач дійшов висновку, що ця справа не потребувала затрат значного часу, підготовка цієї справи не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи, тому вважає справедливим призначити компенсацію витрат на правову допомогу адвоката, що становить розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 2025 рік – 3 028, 00 грн.
У зв`язку з чим, скаржник вважає, що оскаржуване додаткове рішення також підлягає скасуванню. 
Доводи інших учасників провадження у справі. 
09.03.2026 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАНВОК ДЕЛАЙТ» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін. 
16.03.2026 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла відповідь Головного управління Державної податкової служби в Одеській області на відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАНВОК ДЕЛАЙТ». 
17.03.2026 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАНВОК ДЕЛАЙТ» надійшло клопотання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з апеляційним переглядом, в якому просило стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області на користь ТОВ «ВАНВОК ДЕЛАЙТ» витрати на професійну правничу допомогу, понесені у зв`язку з апеляційним переглядом справи № 916/1480/25, у розмірі 15 000,00 грн
18.03.2026 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Головного управління Державної податкової служби в Одеській області надійшли заперечення, в яких просить відмовити в задоволення заяви представника ТОВ «ВАНВОК ДЕЛАЙТ» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу – у разі задоволення заяви представника ТОВ «ВАНВОК ДЕЛАЙТ». 
Рух справи у суді апеляційної інстанції. 
11.02.2026 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Господарського суду Одеської області від 14.01.2026 та на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 26.01.2026 по справі №916/1480/25.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді – Філінюк І.Г. судді Аленін О.Ю., Принцевська Н.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.02.2026.
На момент надходження апеляційної скарги матеріали справи №916/1480/25 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили. 
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.02.2026 доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали справи №916/1480/25 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.
Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Господарського суду Одеської області від 14.01.2026 та на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 26.01.2026 по справі №916/1480/25 до надходження матеріалів справи з суду першої інстанції. 
23.02.2026 матеріали справи №916/1480/25 надійшли на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду. 
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Господарського суду Одеської області від 14.01.2026 та на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 26.01.2026 по справі №916/1480/25.
Призначено розгляд апеляційної скарги Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Господарського суду Одеської області від 14.01.2026 та на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 26.01.2026 по справі №916/1480/25 на 21.04.2026 о 15:00 год.
У судовому засіданні Південно-західного апеляційного господарського суду 21.04.2026 оголошено перерву до 26.05.2026 о 14:00 год.
15.05.2026 до суду від позивача надійшли пояснення по справі.
19.05.2026 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Ванвок Делайт» надійшли додаткові пояснення. 
У судовому засіданні 26.05.2026 представник позивача надав усні пояснення, відповідно до яких підтримав свою правову позицію у справі. 
Відповідачі не реалізували своє право участі у судовому засіданні апеляційної інстанції, про дату, час та місце проведення якого були повідомлені належним чином.
Відповідно до статті 42 Господарського процесуального кодексу України участь у судових засіданнях учасників справи - це право, а не обов`язок, якщо інше не визначено законом.
Апеляційний суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні рівні умови учасникам для представлення своєї позиції, тоді як відповідно до частини дванадцятої статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Оскільки матеріали справи містять обсяг відомостей, достатній для розгляду апеляційної скарги, обов`язкова явка учасників справи в судове засідання апеляційної інстанції Південно-західним апеляційним господарським судом не визнавалась, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності в судовому засіданні представників відповідачів, належним чином повідомлених про дату, час та місце судового засідання.
Також Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРУПА КОМПАНІЙ «СВІТОЧ» не скористалось своїм правом згідно з частиною першою статті 263 Господарського процесуального кодексу України та не надало суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу позивача, що відповідно до частини третьої статті 263 Господарського процесуального кодексу не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне. 
Фактичні обставини справи встановлені судом першої інстанції.
01.02.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Світоч» (Постачальник, відповідач-2) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ванвок Делайт» (Покупець, відповідач-1) укладений договір поставки №6-24, згідно з яким Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця, та доставити у місце визначене Покупцем сільськогосподарську продукцію, а саме: Пшениця, українського походження (надалі іменується «Товар»).
Відповідно до п.3.1 договору №6-24 ціна Товару за одиницю виміру та загальна вартість Товару зазначається в додаткових угодах до Договору або Специфікаціях, які є його невід`ємними частинами.
Згідно з п.3.2 договору №6-24 сума Договору становить вартість поставленого Товару протягом строку дії Договору, відповідно до додаткових угод до Договору, Специфікацій, видаткових накладних та/або актів приймання-передачі Товару.
Відповідно до п.4.1 договору №6-24 Постачальник зобов`язується у строк, визначений в додаткових угодах до Договору та/або Специфікаціях, передати у власність Покупця Товар.
Між Сторонами погоджено, що поставка та передача Товару у власність Покупця здійснюється на складі Покупця, та оформлюється видатковою накладною.
Адреса складу Покупця визначається в додаткових угода до даного Договору та/або Специфікаціях, які є його невід`ємною частиною.
Згідно з п.п.4.2-4.5 договору №6-24 у строки, які будуть визначені Сторонами в окремих додаткових угодах та/або Специфікаціях, Постачальник зобов`язується доставити та вивантажити Товар на адресу, яка буде вказана Покупцем. Витрати на транспортування до місця доставки та вивантаження Товару покладаються на Постачальника.
Постачальник здійснює відповідальне зберігання Товару на власному складі з моменту передачі Покупцю права власності на Товар, та до моменту доставки та вивантаження Товару до адреси, яка буде вказана Покупцем.
Плата за зберігання Товару Покупцем окремо не здійснюється, та входить до загальної вартості Товару/окремих партій Товару за даним Договором.
Вид транспорту зазначається в додаткових угодах до Договору та/або Специфікаціях, які є його невід`ємними частинами.
Товар може поставлятися партіями в межах загального обсягу, зазначеного у додаткових угодах до Договору та/або Специфікаціях, які є його невід`ємною частиною.
Відповідно до п.4.6 договору №6-24 поставка Товару підтверджується та супроводжується наступними документами:
а) видатковою накладною;
б) рахунком Постачальника із зазначенням кількості та ціни Товару та номеру і дати Договору або Специфікації згідно якої здійснюється поставка Товару;
в) товаро-транспортними накладними, виписаними на кожний автомобіль/причеп автомобіля/залізничний вагон.
Відповідно до п.5.1 договору №6-24 оплата за Товар здійснюється Покупцем шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника на підставі виставленого рахунку Постачальника в наступному порядку:
- 100 % вартості Товару сплачуються Покупцем протягом 30-х банківських днів з дати доставки та вивантаження Товару на адресу, зазначену у додатковій угоді до даного Договору або Специфікації.
Згідно з п.5.2 договору №6-24 оплата за Товар вважається здійсненою в момент списання грошових коштів з банківського рахунку Покупця.
Відповідно до п.5.5 договору №6-24 підставою для розрахунків є первинні документи, які повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування та ідентифікаційний код Постачальника, назва і номер документу (форми), дату складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і ПІБ осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий оригінальний (не факсимільний та не сканований) підпис чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, завірені печаткою підприємства (у випадку наявності).
Згідно з п.7.1 договору №6-24 Покупець зобов`язується вчасно прийняти і оплатити Товар відповідно до умов Договору.
Відповідно до п.7.2 договору №6-24 Постачальник зобов`язується вчасно передати Товар у власність Покупця, доставити та вивантажити Товар, та надати Покупцю протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати доставки Товару повний пакет оригіналів документів, які підтверджують та супроводжують поставку Товару відповідно до розділу 4 Договору,
Згідно з п.10.2 договору №6-24 договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками обох Сторін та скріплення печатками (у випадку наявності) обох Сторін і діє до 31 грудня 2024 р., але у будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань, в тому числі грошових, згідно Додаткових угод та Специфікацій до Договору. Закінчення строку дії Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час його дії.
01.02.2024 сторонами укладено Специфікацію №1 до договору поставки №6-24 від 01.02.2024 про наступне:
1.Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити Товар на умовах визначених в цій Специфікації: Пшениця 4-го класу, українського походження у кількості 5 000 тон за ціною 883 грн./тон на загальну суму 5 033 100 грн.
2. Загальна вартість Товару за цією Специфікацією складає: 5 033 100,00 грн., в т.ч. ПДВ 618 100,00 грн.
3.Базисна умова постачання Товару: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт. Знаменівка, вул. Польова, 1В.
4.Постачальник зобов`язаний передати Товар, що відповідає вимогам якості відповідно до ДСТУ 4525:2006, а саме: натура - не менше 730 г/л, вологість - макс. 14,0 %, сміттєва домішка - 3,0%, вміст ГМО та амброзії не допускається
5.Оплата Товару буде здійснюватися Покупцем згідно із наступним графіком: Покупець оплачує 100% вартості кожної окремої партії Товару на поточний рахунок Постачальника протягом 45 днів - за умови отримання Покупцем від Постачальника рахунку-фактури, видаткових накладних, після розвантаження Товару.
6.Постачальник зобов`язується передати визначену кількість Товару у власність Покупця згідно із наступним графіком поставки: 5 000,00 МТ (+/- 10 %) протягом періоду з 01.02.2024 р. по 31.03.2024 р. (обидві дати включно).
7.Постачальник повинен передати Покупцю або вказаному Покупцем перевізнику документи, які супроводжують Товар, а саме: рахунок-фактуру; видаткові накладні.
08.02.2024 сторонами укладено Специфікацію №2 до договору поставки №6-24 від 01.02.2024 про наступне:
1.Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити Товар на умовах визначених в цій Специфікації: Пшениця, українського походження у кількості 10 000 тон за ціною 703 грн./тон на загальну суму 8 014 200 грн.
2. Загальна вартість Товару за цією Специфікацією складає: 8 014 200 грн., в т.ч. ПДВ 984 200 грн.
3.Базисна умова постачання Товару: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт. Знаменівка, вул. Польова, 1В.
4.Постачальник зобов`язаний передати Товар, що відповідає вимогам якості відповідно до ДСТУ 4525:2006, а саме: натура - не менше 730 г/л, вологість - макс. 14,0 %, сміттєва домішка - 3,0%, вміст ГМО та амброзії не допускається
5.Оплата Товару буде здійснюватися Покупцем згідно із наступним графіком: Покупець оплачує 100% вартості кожної окремої партії Товару на поточний рахунок Постачальника протягом 45 днів - за умови отримання Покупцем від Постачальника рахунку-фактури, видаткових накладних, після розвантаження Товару.
6.Постачальник зобов`язується передати визначену кількість Товару у власність Покупця згідно із наступним графіком поставки: 10 000,00 МТ (+/- 10 %) протягом періоду з 08.02.2024 р. по 31.03.2024 р. (обидві дати включно).
7.Постачальник повинен передати Покупцю або вказаному Покупцем перевізнику документи, які супроводжують Товар, а саме: рахунок-фактуру; видаткові накладні.
09.02.2024 сторонами укладено Специфікацію №3 до договору поставки №6-24 від 01.02.2024 про наступне:
1.Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити Товар на умовах визначених в цій Специфікації: Пшениця, українського походження у кількості 10 000 тон за ціною 703 грн./тон на загальну суму 8 014 200 грн.
2. Загальна вартість Товару за цією Специфікацією складає: 8 014 200 грн., в т.ч. ПДВ 984 200 грн.
3.Базисна умова постачання Товару: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт. Знаменівка, вул. Польова, 1В.
4.Постачальник зобов`язаний передати Товар, що відповідає вимогам якості відповідно до ДСТУ 4525:2006, а саме: натура - не менше 730 г/л, вологість - макс. 14,0 %, сміттєва домішка - 3,0%, вміст ГМО та амброзії не допускається
5.Оплата Товару буде здійснюватися Покупцем згідно із наступним графіком: Покупець оплачує 100% вартості кожної окремої партії Товару на поточний рахунок Постачальника протягом 45 днів - за умови отримання Покупцем від Постачальника рахунку-фактури, видаткових накладних, після розвантаження Товару.
6.Постачальник зобов`язується передати визначену кількість Товару у власність Покупця згідно із наступним графіком поставки: 10 000,00 МТ (+/- 10 %) протягом періоду з 09.02.2024 р. по 31.03.2024 р. (обидві дати включно).
7.Постачальник повинен передати Покупцю або вказаному Покупцем перевізнику документи, які супроводжують Товар, а саме: рахунок-фактуру; видаткові накладні.
На виконання договору №6-24 відповідач-2 поставив відповідачу-1 товар (пшениця) на загальну суму 21 061 500 грн. згідно підписаних сторонами та скріплених печатками сторін видаткових накладних: від 01.02.2024 №№ 9-27; від 02.02.2024 №№ 38-57; від 05.02.2024 №№ 63-81, від 06.02.2024 №№ 82-100; від 07.02.2024 №№ 388-407; від 08.02.2024 №№ 408-414, 435-447; від 09.02.2024 №№ 448-466; від 12.02.2024 №№ 467-485; від 13.02.2024 №№ 883-901; від 14.02.2024 №№ 944-963; 15.02.2024 №№ 964-1008; від 15.02.2024 №№ 415-434, 625-638, 859-868; від 16.02.2024 №№ 1009-1051; від 16.02.2024 №№ 1052-1096; від 19.02.2024 №№ 1170-1214; від 19.02.2024 №1255-1297; від 20.02.2024 №№ 1298-1341; від 20.02.2024 №1381-1425; від 21.02.2024 №1426-1468; від 21.02.2024 №№ 1509-1551; від 22.02.2024 №№ 1552-1596; від 22.02.2024 №№ 1634-1677; від 23.02.2024 №1678-1720; від 23.02.2024 №№ 1765-1806; від 26.02.2024 №№ 1900-1942; від 26.02.2024 №№ 2019-2060; від 27.02.2024 №№ 2061-2103; від 27.02.2024 №№ 2179-2221.
На підставі вказаних видаткових накладних відповідачем-2 було подано на реєстрацію відповідні податкові накладні №13 від 01.02.2024, №14 від 02.02.2024, №15 від 05.02.2024, №16 від 06.02.2024, №17 від 07.02.2024, №18 від 08.02.2024, №19 від 09.02.2024, №20 від 12.02.2024, №21 від 13.02.2024, №22 від 14.02.2024, №25 від 15.02.2024, №26 від 16.02.2024, №27 від 19.02.2024, №28 від 20.02.2024, №29 від 21.02.2024, №30 від 22.02.2024, №31 від 26.02.2024, № 32 від 23.02.2024, №33 від 27.02.2024, №64 від 15.02.2024, №65 від 16.02.2024, №66 від 19.02.2024, № 67 від 20.02.2024, №68 від 21.02.2024, №69 від 22.02.2024, №70 від 23.02.2024, №71 від 26.02.2024, №72 від 27.02.2024. 
Вказані видаткові накладні було зареєстровано податковим органом в ЄРПН відповідно до наявних в матеріалах справи квитанцій про реєстрацію податкових накладних.
Товар, поставлений за договором №6-24 від 01.02.2024 у кількості 25 000 тон перебуває на відповідальному зберіганні у відповідача-2 за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт. Знаменівка, вул. Польова, буд. 1В, на підставі договору складського відповідального зберігання зерна №47 від 01.12.2024 та акту приймання-передачі №1 від 01.12.2024 за договором складського відповідального зберігання зерна №47 від 01.12.2024.
01.02.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Світоч» (Постачальник, відповідач-2) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ванвок Делайт» (Покупець, відповідач-1) укладений договір поставки №7-24, згідно з яким Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця, та доставити у місце визначене Покупцем сільськогосподарську продукцію, а саме: Соєві боби, українського походження (надалі іменується «Товар»).
Відповідно до п.3.1 договору №7-24 ціна Товару за одиницю виміру та загальна вартість Товару зазначається в додаткових угодах до Договору або Специфікаціях, які є його невід`ємними частинами.
Згідно з п.3.2 договору №7-24 сума Договору становить вартість поставленого Товару протягом строку дії Договору, відповідно до додаткових угод до Договору, Специфікацій, видаткових накладних та/або актів приймання-передачі Товару.
Відповідно до п.4.1 договору №7-24 Постачальник зобов`язується у строк, визначений в додаткових угодах до Договору та/або Специфікаціях, передати у власність Покупця Товар.
Між Сторонами погоджено, що поставка та передача Товару у власність Покупця здійснюється на складі Покупця, та оформлюється видатковою накладною.
Адреса складу Покупця визначається в додаткових угода до даного Договору та/або Специфікаціях, які є його невід`ємною частиною.
Згідно з п.п.4.2-4.5 договору №7-24 у строки, які будуть визначені Сторонами в окремих додаткових угодах та/або Специфікаціях, Постачальник зобов`язується доставити та вивантажити Товар на адресу, яка буде вказана Покупцем. Витрати на транспортування до місця доставки та вивантаження Товару покладаються на Постачальника.
Постачальник здійснює відповідальне зберігання Товару на власному складі з моменту передачі Покупцю права власності на Товар, та до моменту доставки та вивантаження Товару до адреси, яка буде вказана Покупцем.
Плата за зберігання Товару Покупцем окремо не здійснюється, та входить до загальної вартості Товару/окремих партій Товару за даним Договором.
Вид транспорту зазначається в додаткових угодах до Договору та/або Специфікаціях, які є його невід`ємними частинами.
Товар може поставлятися партіями в межах загального обсягу, зазначеного у додаткових угодах до Договору та/або Специфікаціях, які є його невід`ємною частиною.
Відповідно до п.4.6 договору №7-24 поставка Товару підтверджується та супроводжується наступними документами:
а) видатковою накладною;
б) рахунком Постачальника із зазначенням кількості та ціни Товару та номеру і дати Договору або Специфікації згідно якої здійснюється поставка Товару;
в) товаро-транспортними накладними, виписаними на кожний автомобіль/причеп автомобіля/залізничний вагон.
Відповідно до п.5.1 договору №7-24 оплата за Товар здійснюється Покупцем шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника на підставі виставленого рахунку Постачальника в наступному порядку:
- 100 % вартості Товару сплачуються Покупцем протягом 30-х банківських днів з дати доставки та вивантаження Товару на адресу, зазначену у додатковій угоді до даного Договору або Специфікації.
Згідно з п.5.2 договору №7-24 оплата за Товар вважається здійсненою в момент списання грошових коштів з банківського рахунку Покупця.
Відповідно до п.5.5 договору №7-24 підставою для розрахунків є первинні документи, які повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування та ідентифікаційний код Постачальника, назва і номер документу (форми), дату складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і ПІБ осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий оригінальний (не факсимільний та не сканований) підпис чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, завірені печаткою підприємства (у випадку наявності).
Згідно з п.7.1 договору №7-24 Покупець зобов`язується вчасно прийняти і оплатити Товар відповідно до умов Договору.
Відповідно до п.7.2 договору №7-24 Постачальник зобов`язується вчасно передати Товар у власність Покупця, доставити та вивантажити Товар, та надати Покупцю протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати доставки Товару повний пакет оригіналів документів, які підтверджують та супроводжують поставку Товару відповідно до розділу 4 Договору,
Згідно з п.10.2 договору №7-24 договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками обох Сторін та скріплення печатками (у випадку наявності) обох Сторін і діє до 31 грудня 2024 р., але у будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань, в тому числі грошових, згідно Додаткових угод та Специфікацій до Договору. Закінчення строку дії Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час його дії.
01.02.2024 сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору поставки №7-24 від 01.02.2024, згідно з якою сторони дійшли згоди п.4.1 договору викласти в наступній редакції:
« 4.1. Постачальник зобов`язується у строк, визначений в додаткових угодах до Договору та/або Специфікаціях, передати у власність Покупця Товар.
Між Сторонами погоджено, що поставка та передача Товару у власність Покупця здійснюється на складі Постачальника, та оформлюється видатковою накладною.
Адреса складу Постачальника: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт. Знаменівка, вул. Польова 1В.»
01.02.2024 сторонами укладено Специфікацію №1 до договору поставки №7-24 від 01.02.2024 про наступне:
1.Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити Товар на умовах визначених в цій Специфікації: Соєві боби, українського походження у кількості 30 000 тон за ціною 890 грн./тон на загальну суму 30 438 000 грн.
2. Загальна вартість Товару за цією Специфікацією складає: 30 438 000 грн., в т.ч. ПДВ 3 738 000 грн.
3.Базисна умова постачання Товару: Передача Товару Покупцю відбувається на складі Постачальника.
4.Постачальник зобов`язаний передати Товар, що відповідає вимогам якості відповідно до ДСТУ 4964:2006, а саме: білки – мін. 32%, основна 33%, вміст масла – мін. 19%, вологість – макс. 13%, домішка – макс. 2%.
5.Оплата Товару буде здійснюватися Покупцем згідно із наступним графіком: Покупець оплачує 100% вартості кожної окремої партії Товару на поточний рахунок Постачальника протягом 45 днів - за умови отримання Покупцем від Постачальника рахунку-фактури, видаткових накладних, після розвантаження Товару.
6.Постачальник зобов`язується передати визначену кількість Товару у власність Покупця згідно із наступним графіком поставки: 30 000,00 МТ (+/- 10 %) протягом періоду з 01.02.2024 р. по 31.03.2024 р. (обидві дати включно).
7.Постачальник повинен передати Покупцю або вказаному Покупцем перевізнику документи, які супроводжують Товар, а саме: рахунок-фактуру; видаткові накладні.
На виконання договору №7-24 відповідач-2 поставив відповідачу-1 товар (соєві боби) на загальну суму 30 438 000 грн. згідно підписаних сторонами та скріплених печатками сторін видаткових накладних від 01.02.2024 №№101-138, від 02.02.2024 №№139-177, від 05.02.2024 №№178-214, від 06.02.2024 №№215-253, від 07.02.2024 №№254-293, від 08.02.2024 №№308-347, від 09.02.2024 №№348-387, від 12.02.2024 №№517-532,849-858,869-882, від 13.02.2024 №№902-943, від 14.02.2024 №№488-541, від 15.02.2024 №№542-581, від 16.02.2024 №№582-624, від 17.02.2024 №№1101-1130, від 18.02.2024 №№1131-1169, від 19.02.2024 №№1215-1254, від 20.02.2024 №№1342-1380, від 21.02.2024 №№1469-1508, від 22.02.2024 №№1597-1633, від 23.02.2024 №№1721-1764, від 24.02.2024 №№1807-1843, від 25.02.2024 №№1844-1899, від 26.02.2024 №№1943-2018, від 27.02.2024 №№2104-2260, від 28.02.2024 №№2261-2335, від 29.02.2024 №№2336-2409.
На підставі вказаних видаткових накладних відповідачем-2 було подано на реєстрацію відповідні податкові накладні №34 від 01.02.2024, №35 від 02.02.2024, №36 від 05.02.2024, №37 від 06.02.2024, №38 від 07.02.2024, №39 від 08.02.2024, №40 від 09.02.2024, №41 від 12.02.2024, №42 від 13.02.2024, №43 від 14.02.2024, №44 від 15.02.2024, №45 від 16.02.2024, №46 від 19.02.2024, №48 від 20.02.2024, №47 від 21.02.2024, №49 від 22.02.2024, №50 від 23.02.2024, №51 від 24.02.2024, №52 від 25.02.2024, №53 від 26.02.2024, №54 від 27.02.2024, №55 від 28.02.2024, №56 від 29.02.2024, №62 від 29.02.2024, №58 від 18.02.2024, №57 від 17.02.2024, №59 від 26.02.2024, №63 від 25.02.2024, №60 від 27.02.2024, №61 від 28.02.2024, №74 від 27.02.2024.
Вказані видаткові накладні було зареєстровано податковим органом в ЄРПН відповідно до наявних в матеріалах справи квитанцій про реєстрацію податкових накладних.
В подальшому частину отриманого товару (соєві боби) у кількості 5080,730 тонн було реалізовано ТОВ «ВАНВОК ДЕЛАЙТ» за кордон в режимі експорт, про що в матеріалах справи наявна відповідна митна декларація №24UA500390002126U5 від 11.03.2024.
Частину товару у кількості 10 000 тонн було поставлено відповідачем-1 Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕВАТОР ТОРГ СЕРВІС» за укладеним з останнім договором поставки №2706-4С від 27.06.2024, за умовами якого ТОВ «ВАНВОК ДЕЛАЙТ» як Постачальник зобов`язався передати у власність ТОВ «ЕЛЕВАТОР ТОРГ СЕРВІС» як Покупця, та доставити у місце визначене Покупцем сільськогосподарську продукцію, а саме: Соєві боби, українського походження.
Відповідно до Специфікації №1 від 27.06.2024 до договору поставки №2706-4С від 27.06.2024 Постачальник передає у власність Покупця наступний товар: Соєві боби, українського походження у кількості 10 000 тон загальною вартістю 61 674 000 грн.
На виконання укладеного між ТОВ «ЕЛЕВАТОР ТОРГ СЕРВІС» та ТОВ «ВАНВОК ДЕЛАЙТ» договору поставки №2706-4С від 27.06.2024 було поставлено товар за видатковими накладними: №2 від 11.07.2024, №3 від 12.07.2024, №4 від 13.07.2024, №5 від 14.07.2024, №6 від 15.07.2024, №7 від 16.07.2024, №8 від 17.07.2024, №9 від 18.07.2024, №10 від 19.07.2024, №11 від 20.07.2024.
На підставі вказаних видаткових накладних відповідачем-1 було подано на реєстрацію податкові накладні №1 від 11.07.2024, №2 від 12.07.2024, №3 від 13.07.2024, №4 від 14.07.2024 р., №5 від 15.07.2024, №6 від 16.07.2024, №7 від 17.07.2024, №8 від 18.07.2024, №9 від 19.07.2024, №10 від 20.07.2024.
Реєстрація поданих відповідачем-1 вищевказаних податкових накладних на адресу ТОВ «ЕЛЕВАТОР ТОРГ СЕРВІС» була зупинена, оскільки складена та подана платником податку, який відповідає п.8 Критеріїв ризиковості платника податку. 
З наявного в матеріалах справи рішення Комісії Головного управління ДПС в Одеській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №97016 від 13.08.2024 вбачається прийняття рішення про відповідність Товариства з обмеженою відповідальністю «Ванвок Делайт» п.8 критеріїв ризиковості платника податку із зазначенням операції, за якою встановлена відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку, зокрема, придбання у період з 15.02.2024 по 13.08.2024 у Товариства з обмеженою відповідальністю “Група компаній “Світоч” (податковий номер 38530617).
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23.10.2024 у справі №420/26456/24, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2025 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАНВОК ДЕЛАЙТ» до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії:
- Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАНВОК ДЕЛАЙТ» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії – задоволено повністю.
- Визнано протиправними та скасовано рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС в Одеській області про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладних: № 11606646/44976651 від 08.08.2024, № 116006653/44976651 від 08.08.2024, № 11606652/44976651 від 08.08.2024, № 11606651/44976651 від 08.08.2024, № 11606655/44976651 від 08.08.2024, № 11606647/44976651 від 08.08.2024, № 11606654/44976651 від 08.08.2024, № 11606650/44976651 від 08.08.2024, № 11606649/44976651 від 08.08.2024, № 11606648/44976651 від 08.08.2024.
- Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати податкові накладні № 1 від 11.07.2024, № 2 від 12.07.2024, № 3 від 13.07.2024, № 4 від 14.07.2024, № 5 від 15.07.2024, № 6 від 16.07.2024, № 7 від 17.07.2024, № 8 від 18.07.2024, № 9 від 19.07.2024, № 10 від 10.07.2024 датою їх подання.
- Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії Головного управління ДПС України в Одеській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 97016 від 13.08.2024 про відповідність Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАНВОК ДЕЛАЙТ» критеріям ризиковості платника податку на підставі пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податків.
- Зобов`язано Головне управління ДПС в Одеській області виключити Товариство з обмеженою відповідальністю «ВАНВОК ДЕЛАЙТ» з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку на додану вартість.
- Стягнуто з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАНВОК ДЕЛАЙТ» сплачений судовий збір у розмірі 33308 грн.
Решта товару, поставленого за договором №7-24 від 01.02.2024 у кількості 14 919,270 тон перебуває на відповідальному зберіганні у відповідача-2 за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт. Знаменівка, вул. Польова, буд. 1В, на підставі договору складського відповідального зберігання зерна №47 від 01.12.2024 та акту приймання-передачі №2 від 01.12.2024 за договором складського відповідального зберігання зерна №47 від 01.12.2024.
У листі від 17.09.2024 №35668/6/15-32-05-07-06 позивач звернувся до АТ «Ощадбанк» та просив надати інформацію щодо руху коштів по банківському рахунку НОМЕР_1 в період 11.07.2024 по 20.07.2024 із контрагентом ТОВ «Ванвок Делайт» - ТОВ «Елеватор Торг Сервіс».
У відповідь на вказаний лист АТ «Ощадбанк» листом від 02.10.2024 №46/12-06/123714/2024 повідомлено, що в АТ «Ощадбанк» відсутні правові підстави для надання запитуваної інформації.
У листі від 07.11.2024 №23469/5/15-32-05-07-05 позивач звернувся до Територіального управління Бюро економічної безпеки в Одеській області та просив надати інформацію стосовно наявності кримінальних проваджень відносно ТОВ «Ванвок Делайт» (код ЄДРПОУ 44976651) та його посадових осіб.
У відповідь на вказаний запит Територіальним управлінням Бюро економічної безпеки в Одеській області у листі від 06.12.2024 №23.13-03.5/9495-24 повідомлено, що Підрозділом детективів Територіального управління Бюро економічної безпеки в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42024160000000071 від 09.04.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,3 ст.212, ч.1 ст.364, ч.2 ст.205-1 КК України, в рамках якого досліджується дотримання вимог діючого законодавства службовими особами суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності при здійснені експортних операцій, у тому числі ТОВ «Ванвок Делайт». На даний час досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває та оцінка діям посадових осіб ТОВ «Ванвок Делайт» буде надана за результатами всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження.
У листі від 28.11.2024 №44130/6/15-32-05-01-06 позивач просив ТОВ «Харківський завод «Полімерконтейннер» надати інформацію щодо надання об`єктів нерухомого майна, розташованого за адресою Харківська обл., м. Харків, вулиця Копиловська (вулиця Першої Маївки), будинок 31-А, у власність, володіння чи на підставі іншого права розпорядження ТОВ «ГК «СВІТОЧ», чи іншим суб`єктам господарювання із посиланням на те, що відповідно до фактичних обставин та моніторингу наданих до контролюючого органу документів встановлено що Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРУПА КОМПАНІЙ «СВІТОЧ» у своїй господарській діяльності з 2021 року використовує склад за адресою Харківська обл., м. Харків, вулиця Копиловська (вулиця Першої Маївки), будинок 31-А, який відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна з 13.03.2019 по 12.02.2024 належав Товариству з обмеженою відповідальністю «Харківський завод «ПОЛІМЕРКОНТЕИНЕР».
ТОВ “Харківський завод «ПОЛІМЕРКОНТЕИНЕР» у відповідь на вказаний запит позивача повідомив, що зазначені у запиті нежитлові приміщення за адресою: «Харківська обл., м. Харків, вулиця Копиловська (вулиця Першої Маївки), будинок 31Л” підприємству не належать і жодна інформація про власників чи користувачів нерухомого майна за цією адресою у підприємства відсутня. Разом з тим, ТОВ «Харківський завод» Полімерконтейнер» є власником нежитлових приміщень по вулиці Копиловська (вулиця Першої Маївки), будинок 31 у м. Харкові. Однак, ані ТОВ «ГК «СВІТОЧ», ані іншим суб`єктам господарюванні, зазначеним у запиті, ТОВ «Харківський завод» Полімерконтейнер» не передавало не у власність, не в користування чи на підставі будь-якого іншого права розпорядження жодне з належних нашому підприємству нежитлових приміщень.
У листі №44129/6/15-32-05-01-06 від 28.11.2024 позивач просив Акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Київський інноваційний технологічний парк» надати інформацію та її документальне підтвердження щодо надання вказаних у запиті об`єктів нерухомого майна, розташованого за адресою м. Київ, Печерський район, Набережно-Печерська дорога, будинок 11-Б, у власність, володіння чи на підставі іншого права розпорядження ТОВ «ГК «СВІТОЧ», чи іншим суб`єктам господарювання із посиланням на те, що відповідно до фактичних обставин та моніторингу наданих до контролюючого органу документів встановлено що Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРУПА КОМПАНІЙ «СВІТОЧ» з 2022 року використовує нежитлові будівлі та споруди (склад) за адресою м. Київ, Печерський район, Набережно- Печерська дорога, будинок 11-Б на підставі договору оренди, які відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна належать на праві власності Акціонерному товариству «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Київський інноваційний технологічний парк».
У відповідь на вказаний запит позивача АТ «ЗНВКІФ «КІТ ПАРК» листом від 20.12.2024 №1/201224 повідомило, що зазначені у запиті об`єкти нерухомого майна дійсно належать Фонду на праві власності, однак Фонд не надав (не передавав) у володіння, користування, розпорядження ТОВ «ГК «СВІТОЧ» належні Фонду на праві власності об`єкти нерухомого майна, жодних договірних та інших відносин між Фондом і ТОВ «ГК «СВІТОЧ» немає.
У листі від 25.12.2024 №48174/6/15-32-05-07-06 позивач просив АТ “Банк Українскьий Капітал” надати відомості щодо дати відкриття та закриття банківського рахунку ТОВ “ГК “Світоч” (код ЄДРПОУ 38530617) НОМЕР_2 , відкритого в АТ “Банк Українскьий Капітал”.
У відповідь на вказаний лист АТ “Банк Українскьий Капітал” листом від 03.01.2025 повідомило, що дата відкриття рахунку НОМЕР_2 – 20.01.2022, рахунок закритий 25.12.2023.
Позивачем також надано до суду:
- Баланс підприємства ТОВ “Ванвок Делайт” за період з 01.07.2023 по 09.09.2024
- Узагальнену податкову інформацію щодо ТОВ “ГРУПА КОМПАНІЙ “СВІТОЧ” за звітні періоди декларування ПДВ з 01.01.2021 по 09.09.2024 , із зазначенням про її складення ГУ ДПС у Харківській області, проте не підписана вказаними в документів посадовими особами ГУ ДПС у Харківській області.
- Акт ГУ ДПС у Харківській області від 02.02.2023 №437/20-40-09-02-05/38530617 “Про неможливість проведення перевірки у звязку з відсутністю Товариства з обмеженою відповідальністю “ГРУПА КОМПАНІЙ “СВІТОЧ” (податковий номе 38530617) за місцезнаходженням”, за підписом головних державних інспекторів відділу контролю за виробництвом і обігом спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС у Харківській області Бордунова О.М. та Страхової К.С.
Джерела права та позиція Південно – західного апеляційного господарського суду.
Із врахуванням прийняття господарським судом до розгляду заяви позивача про зміну предмету позову за вх.№23565/25 від 25.07.2025, предметом спору у даній справі є визнання недійсними договорів поставки №6-24 від 01.02.2024 та №7-24 від 01.02.2024 щодо постачання товарів/послуг, укладених між ТОВ «ВАНВОК ДЕЛАЙТ» та ТОВ «ГРУПА КОМПАНІЙ» СВІТОЧ».
Згідно з частиною першою статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
В силу статті 16 Цивільного кодексу України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів.
Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до частин першої, третьої статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
У розумінні наведених положень законодавства оспорювати правочин у суді може одна із сторін правочину або інша заінтересована особа. За відсутності визначення поняття «заінтересована особа» такою особою є кожен, хто має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі.
Разом з цим, відповідно до підпункту 20.1.30 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право звертатися до суду, у тому числі, подавати позови до підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, щодо визнання оспорюваних правочинів недійсними та застосування визначених законодавством заходів, пов`язаних із визнанням правочинів недійсними, а також щодо стягнення в дохід держави коштів, отриманих за нікчемними договорами.
У постанові від 14.02.2020 у справі № 640/18643/18 Верховний Суд вказав, що за буквальним змістом цієї норми право контролюючого органу подавати позови до підприємств, установ, організацій та фізичних осіб про визнання правочинів недійсними пов`язане із застосуванням встановлених законом наслідків недійсності правочину, визначення позовних вимог, необхідних і достатніх для виконання функцій, покладених на контролюючий орган, є правом цього органу. Обрання способу захисту інтересів держави у сфері оподаткування в межах виконання встановлених законом завдань та функцій є дискреційними повноваженнями контролюючого органу. В усіх випадках, однак, звернення контролюючого органу до суду з позовною заявою про визнання правочину недійсним повинно відповідати його завданням.
Контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи (підпункт 41.1.1. пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України).
Звідси, як про те вказано у постановах Верховного Суду від 10.06.2021 у справі №10/114/19, від 10.06.2021 у справі № 910/10055/20, від 16.06.2020 у справі № 910/6271/17 та від 24.09.2025 у справі № 904/2383/24, необхідною умовою для визнання господарського договору недійсним як такого, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, є наявність наміру хоча б у однієї з сторін щодо настання відповідних наслідків. Для прийняття рішення у спорі необхідно встановлювати, у чому конкретно полягала завідомо суперечна інтересам держави й суспільства мета укладення господарського договору, якою із сторін та в якій мірі виконано зобов`язання, а також наявність наміру у кожної із сторін. Наявність такого наміру у сторін (сторони) означає, що вони (вона), виходячи з обставин справи, усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність договору, що укладається, суперечність його мети інтересам держави і суспільства та прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків. Намір юридичної особи визначається як намір тієї посадової або іншої фізичної особи, яка підписала договір, маючи на це належні повноваження. За відсутності останніх наявність наміру у юридичної особи не може вважатися встановленою.
У постанові від 30.10.2025 у справі №910/9522/24 Верховний Суд наголосив, що встановлюючи правовий наслідок правочину, який вчинено без додержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, частина третя статті 228 Цивільного кодексу України, так само, як і інші правові норми, не визначають ознаки такого правочину. До кола таких правочинів належать, зокрема правочини, які вчинені з метою ухилення від оподаткування, отримання незаконної податкової вигоди.
Виходячи з наведеного, колегія суддів підсумовує, що у спірних правовідносинах позивач, як контролюючий орган, наділений законним правом на звернення до суду з позовом про визнання недійсними укладених між відповідачами договорів поставки №6-24 від 01.02.2024 та №7-24 від 01.02.2024, оскільки такі вимоги обґрунтовані виявленими обставинами щодо безпідставного формування Товариства з обмеженою відповідальністю «Ванвок Делайт» податкового кредиту з податку на додану вартість, що може вплинути на сплату податкового зобов`язання до Державного бюджету України або на право вимагати бюджетне відшкодування сплаченої суми такого податку, відтак, безумовно стосується прав та інтересів держави і суспільства в питаннях добросовісного ведення господарської діяльності та належної сплати податків, які, в свою чергу, є базою для існування усіх державних інституцій, соціального забезпечення, підтримання інфраструктури і т.п.
Як зазначалося вище, між ТОВ «ВАНВОК ДЕЛАЙТ» та ТОВ «ГРУПА КОМПАНІЙ» СВІТОЧ» укладено договори поставки №6-24 від 01.02.2024 та №7-24 від 01.02.2024, які є оспорюваним у цій справі.
Частиною першою статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
В силу частини другої статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Обов`язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у сторін договору первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв`язок між фактом придбання товару/роботи/послуги і подальшою господарською діяльністю.
У статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію.
За змістом цієї ж статті господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Здійснення господарської операції і, власне, її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.
Згідно з частинами першою, другою статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995, передбачено, що господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у грошовому та за можливості у натуральних вимірниках), посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (підпункт 2.3 пункту 2 Положення).
В силу підпункту 2.4 пункту 2 Положення документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Використання при оформленні первинних документів факсимільного відтворення підпису допускається у порядку, встановленому законом, іншими актами цивільного законодавства. Повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи-підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо.
Згідно з підпунктом 2.14 пункту 2 Положення первинні документи підлягають обов`язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув`язка окремих показників.
Відповідно до частин першої, другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо). Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Південно-західний апеляційний господарський суд зауважує на тому, що, з огляду на вищенаведені приписи законодавства, господарська операція пов`язана не з самим фактом підписання договору, а з фактом руху активів суб`єкта господарювання та руху його капіталу, натомість сам по собі договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку, оскільки останній свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання, у той час як первинні документи складаються лише за фактом надання послуг (виконання робіт, передачі товару тощо).
Водночас колегія суддів наголошує на тому, що визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, а тому суду у розгляді даної справи, окрім обставин оформлення первинних документів, необхідно дослідити факт наявності або відсутності реального руху такого товару (як-то: обставини здійснення перевезення товару, поставленого за спірними видатковими накладними, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності покупця).
У разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту поставки спірного товару сторони не позбавлені можливості доводити цей факт іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення такої поставки, зокрема, доказами, які свідчать про відображення здійснення спірних господарських операцій з поставки та отримання товару в податковому обліку господарських товариств.
Зазначений висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 03.02.2020 у справі №909/1073/17, від 04.11.2019 у справі №905/49/15 та від 04.07.2018 у справі №908/733/16.
Згідно зі статтею 15 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
В силу підпункту «а» пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.
За умовами пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
До податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг (підпункт «а» пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України).
Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Відповідно до пунктів 201.1, 201.7, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
У постанові від 10.04.2020 у справі №816/4409/15 Верховний Суд виснував, що необґрунтована податкова вигода характеризується відсутністю фактичного виконання господарських операцій, здійсненням операцій без ділової мети та обліком операцій безвідносно до їх реального економічного змісту. Якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку. З`ясовуючи обставини реальності вчинення господарської операції, слід ретельно перевіряти доводи податкового органу про фактичне нездійснення господарської операції, викладені в актах перевірки або зафіксовані іншими доказами. Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо. Недоведеність фактичного здійснення господарської операції позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди, а покупця - права на формування цієї податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів, та незважаючи на наявність у платника податку доказів сплати продавцеві вартості товарів/послуг, якщо рух коштів не забезпечений зв`язком з фактично вчиненою господарською операцією учасників правовідносин.
Як зазначено місцевим господарським судом, що з наявних в матеріалах справи видаткових накладних, складених сторонами на виконання оспорюваних договорів поставки, останні містять найменування товару, кількість, ціну без ПДВ, загальну вартість з урахуванням ПДВ, реквізити постачальника, найменування покупця, підписи уповноважених осіб та відтиски печаток підприємств. 
У зв`язку з чим, місцевий господарський суд зазначив, що наявні в матеріалах справи видаткові накладні, які містять підписи уповноважених осіб продавця та покупця, відтиски їх печаток, впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів сторін договорів та свідчать про участь останніх у господарських операціях, а отже, вказані документи є належними та допустимими доказами у розумінні ст.ст.76,77 ГПК України, що підтверджують настання реальних наслідків від виконання сторонами умов договорів поставки.
Водночас колегія суддів не погоджується з позицією місцевого господарського суду, відповідно до наступного.
Судова колегія зауважує, що з наявних у матеріалах справи документів неможливо встановити фактичну адресу місцезнаходження складу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРУПА КОМПАНІЙ «СВІТОЧ», де здійснювалося відвантаження товару. Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ванвок Делайт» не підтвердило належними доказами спосіб і місце отримання товару у постачальника, зокрема, яким чином здійснювалося його транспортування та за якою конкретною адресою відбувалася передача товару.
Також судова колегія вважає за необхідне дослідити походження товару, наданого Товариству з обмеженою відповідальністю «Ванвок Делайт», з метою встановлення фактичних джерел його формування, умов отримання та подальшого обігу у господарській діяльності, оскільки зазначені обставини є ключовими для оцінки реальності спірних господарських операцій.
Як вже було зазначено, Товариство з обмеженою відповідальністю “ГРУПА КОМПАНІЙ «СВІТОЧ» нібито поставило Товариству з обмеженою відповідальністю «Ванвок Делайт» товар, а саме: пшеницю, українського походження та соєві боби, українського походження, які були предметом спірних господарських операцій за договорами поставки №6-24 від 01.02.2024 та №7-24 від 01.02.2024 та відображені у відповідних первинних документах, складених сторонами.
Натомість судовою колегією було встановлено, що згідно з наявним балансом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРУПА КОМПАНІЙ «СВІТОЧ» за даними ЄРПН та ЗЕД за період з 01.01.2021 по 04.09.2024, за товарами кодів 2306 та 1512 операції з придбання (графа “Купівля”) відсутні, позаяк у графі “Продаж” відображено реалізацію: 60 369 тонн макухи на суму 66 060,6 тис. грн (ПДВ 13 212,1 тис. грн) та 23 262 тонн соняшникової олії на суму 131 129,1 тис. грн (ПДВ 26 225,8 тис. грн), при цьому зафіксовано відповідні відхилення за кількістю та сумами ПДВ.
Таким чином, з наведеного вбачається, що у Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРУПА КОМПАНІЙ «СВІТОЧ» відсутні дані щодо придбання або імпорту відповідного товару, що ставить під сумнів формування у нього належного товару для його подальшої реалізації.
Разом з тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували походження зазначеного товару, поставленого Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРУПА КОМПАНІЙ «СВІТОЧ» Товариству з обмеженою відповідальністю «Ванвок Делайт», зокрема документів щодо його придбання у третіх осіб або ввезення на митну територію України.
Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРУПА КОМПАНІЙ «СВІТОЧ» не надало жодних пояснень щодо джерел походження відповідного товару, порядку його формування та обставин його отримання, що додатково унеможливлює встановлення фактичних обставин щодо формування товарного ресурсу, який був предметом подальших господарських операцій.
Судова колегія звертається до інформації, викладеної в узагальненій податковій інформації №34/20-40-07-13/38530617 від 01.11.2024 щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРУПА КОМПАНІЙ «СВІТОЧ» за звітні періоди з 01.01.2021 по 09.09.2024, яка сформована за результатами аналізу фінансово-господарської діяльності товариства, операцій з контрагентами та показників податкової звітності з ПДВ.
Зазначеною інформацією встановлено наявність у Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРУПА КОМПАНІЙ «СВІТОЧ» ознак ризиковості здійснення господарської діяльності, зокрема, у зв`язку з незначною кількістю штатних працівників (1 особа), відсутністю земельних ділянок та інформації про транспортні засоби. Водночас у формах податкової звітності (20-ОПП) задекларовано об`єкти оподаткування, зокрема складські приміщення, магазин, офіс, морозильні камери та колісну техніку, однак у зв`язку з відсутністю реєстраційних даних щодо цих об`єктів неможливо встановити їх фактичну наявність та реальність використання у господарській діяльності товариства.
З наведеного вбачається, що у Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРУПА КОМПАНІЙ «СВІТОЧ» були фактично відсутні належні виробничі, матеріально-технічні та організаційні потужності, необхідні для виготовлення заявлених обсягів пшениці та соєвих боби, що свідчить про неможливість самостійного виробництва відповідного товару.
При цьому Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРУПА КОМПАНІЙ «СВІТОЧ» не спростовано зазначених обставин, оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б підтверджували залучення третіх осіб, виробничих потужностей інших суб`єктів господарювання для виготовлення відповідного товару, який у подальшому був реалізований Товариству з обмеженою відповідальністю «Ванвок Делайт».
Отже, у сукупності з відсутністю належних та допустимих підтверджуючих документів судова колегія зазначає, що вищевказане унеможливлює встановлення реальних обставин виготовлення товару, зокрема фактичних умов, процесу та суб`єктів його виробництва, а також не дає змоги підтвердити його походження та обсяг введення у господарський обіг.
Крім того, апеляційний господарський суд вважає за необхідне звернути увагу, що листом №10/1/08-6/БТ від 03.01.2025 АТ «БАНК «УКРАЇНСЬКИЙ КАПІТАЛ» повідомило Головне управління ДПС в Одеській області, що рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРУПА КОМПАНІЙ «СВІТОЧ» НОМЕР_2 – 20.01.2022, про що отримане електронне повідомлення-відповідь щодо взяття на облік/закриття рахунку платника податків у контролюючому органі 20.01.2022, рахунок закритий 25.12.2023, про що отримане електронне повідомлення-відповідь щодо взяття на облік/закриття рахунку платника податків у контролюючому органі 25.12.2023.
Відповідно до умов Договорів поставки розрахунки здійснюються Покупцем за кожну партію поставленого Товару. Перерахування грошових коштів здійснюється на поточний рахунок Постачальника вказаний у Договорі.
Як вбачається з матеріалів справи, у Договорах поставки №6-24 від 01.02.2024 та №7-24 від 01.02.2024 зазначено банківський рахунок Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРУПА КОМПАНІЙ «СВІТОЧ» НОМЕР_2 у АТ «БАНК "УКРАЇНСЬКИЙ КАПІТАЛ», який був закритий ще у 25.12.2023.
При цьому договори поставки були укладений між відповідачами 01.02.2024, а видаткові накладні оформлювалися в період з 01.02.2024 по 27.02.2024, тобто фактично всі розрахунки за вказаним договором мали б здійснюватися вже після закриття відповідного рахунку, що унеможливлює підтвердження належного порядку їх проведення. Жодних інших рахунків або альтернативних способів розрахунків за договором сторонами не визначено та під час розгляду справи не надано.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що матеріали справи не містять жодних доказів здійснення розрахунків Товариством з обмеженою відповідальністю «Ванвок Делайт» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРУПА КОМПАНІЙ «СВІТОЧ» за поставлений товар, зокрема відсутні платіжні доручення, банківські виписки, квитанції або інші фінансові документи, які б підтверджували факт оплати чи руху коштів між сторонами.
Враховуючи наведене, судова колегія зазначає, що неможливо достеменно встановити факт розрахунків за вказаним договором, що є однією з підстав для оцінки реальності виконання зазначеного договору та фактичного здійснення господарських операцій між сторонами.
Відповідно до пункту 201.1 статті 201, пункту 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Згідно з пунктом 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Як вбачається з матеріалів справи, наданими Відповідачами первинними документами достеменно не підтверджено настання відповідної події.
За визначенням пунктом 14.1.231 статті 14 Податкового кодексу України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності. Економічний ефект, зокрема, але не виключно, передбачає приріст (збереження) активів платника податків та/або їх вартості, а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.
Разом з тим, судом встановлено, що у спірних правовідносинах формальне укладення Відповідачами спірних Договорів не має розумної економічної причини (ділової мети). Відсутність у межах правочину у формі Договору розумної економічної причини (ділової мети) призводить до відсутності об`єкта справляння ПДВ.
На переконання суду апеляційної інстанції, склавши первинні документи бухгалтерського обліку, які не підтверджують фактичного здійснення господарської операції, Відповідачі діяли узгоджено, маючи умисел та переслідуючи мету: створення формальних підстав виникнення права на податковий кредит з податку на додану вартість.
Податковий кредит з податку на додану вартість дає право платнику податків на бюджетне відшкодування сплаченої суми податку або ж зменшення податкового зобов`язання. Отже, правочини, які уклали Відповідачі, суперечить інтересам держави і суспільства в питаннях ведення господарської діяльності й оподаткування.
Держава, як і суспільство, зацікавлена у веденні платниками податків господарської діяльності відповідно до вимог закону та сплаті податків, оскільки від цього залежить спроможність виконувати зобов`язання перед громадянами, заради і завдяки яким вона існує.
В даному ж випадку Відповідачі діяли спільно і узгоджено, розуміючи, що їх дії завідомо суперечать інтересам держави й суспільства.
Враховуючи наведене в сукупності, судова колегія доходить висновку, що у правовідносинах, які виникли за оспорюваними Договором поставки №29-23 від 26.12.2023, мають місце безтоварні господарські операції з формальним складенням первинних документів та з метою формування безпідставної податкової вигоди, що безумовно суперечить інтересам держави і суспільства та в розумінні частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України є підставою для визнання такого договору недійсним. 
Протилежні висновки суду першої інстанції апеляційний господарський суд вважає помилковими, оскільки вони були зроблені на підставі неповного дослідження та неналежної оцінки наявних у справі доказів, зокрема судом не було надано оцінку доказам щодо відсутності походження товару, який був поставлений Товариству з обмеженою відповідальністю «Ванвок Делайт», відсутність розрахунків за Договорами та відсутність матерально-технічної бази та ресурсів у Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРУПА КОМПАНІЙ «СВІТОЧ» для виробництва зазначених Товарів.
Щодо висновку місцевого господарського суду, що видаткові накладні, які містять підписи уповноважених осіб продавця та покупця, відтиски їх печаток, впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів сторін договору та свідчать про участь останніх у господарських операціях, а отже, є належними та допустимими доказами у розумінні ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, які підтверджують настання реальних наслідків виконання умов договору поставки, судова колегія зазначає наступне.
У постанові від 10.04.2020 у справі № 816/4409/15 Верховний Суд виснував, недоведеність фактичного здійснення господарської операції позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди, а покупця - права на формування цієї податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів, та незважаючи на наявність у платника податку доказів сплати продавцеві вартості товарів/послуг, якщо рух коштів не забезпечений зв`язком з фактично вчиненою господарською операцією учасників правовідносин.
Отже, у випадку відсутності фактичного здійснення господарської операції первинні документи, зокрема видаткові накладні, втрачають належну доказову силу та не можуть самостійно підтверджувати реальність господарських операцій.
Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що формальне оформлення первинних документів без підтвердження фактичного руху товару та реального виконання господарських операцій є недостатнім для визнання таких операцій реальними.
Щодо висновку суду першої інстанції, що узагальнена податкова інформація не є самостійним документом, а лише може бути використана під час проведення перевірок, натомість належним доказом встановлення порушень є акт перевірки, який фіксує факти порушення платником податків вимог податкового законодавства та який є підставою для визначення розміру податкових зобов`язань зі сплати відповідних податків судова колегія зазначає наступне.
Як було встановлено, відповідно до Узагальненої податкової інформації №34/20-40-07-13/38530617 від 01.11.2024 ГУ ДПС в Харківській області проаналізувала діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю " ГРУПА КОМПАНІЙ "СВІТОЧ" за період з 01.01.2021 по 09.09.2024 та встановила ймовірні порушення при формуванні ПДВ: податкові зобов`язання задекларовано на суму 111,2 млн грн, а податковий кредит — 97,3 млн грн, при цьому в обох випадках можливе недотримання норм податкового законодавства; остаточні висновки щодо правомірності цих показників можуть бути зроблені лише після проведення документальної перевірки.
Разом з тим, 02.02.2023 ГУ ДПС у Харківській області складено Акт про неможливість проведення перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРУПА КОМПАНІЙ «СВІТОЧ», в якому зазначено, що під час виїзду 01.02.2023 за адресою: м. Харків, вул. Максиміліанівська, 11 не виявлено ознак діяльності підприємства чи присутності його посадових осіб, у зв`язку з чим не вдалося вручити направлення та наказ на проведення перевірки.
З наведеного вбачається, що перевірка не відбулася саме з підстав відсутності представників Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРУПА КОМПАНІЙ «СВІТОЧ» за його місцезнаходженням, що унеможливило вручення уповноваженим особам підприємства направлень та наказу на проведення перевірки і, відповідно, її проведення.
Відповідно до пунктів 74.1, 74.3 статті 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.
Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової політики.
За висновком Великої Палати Верховного Суду в постанові від 07.07.2022 у справі №160/3364/19 визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. Саме по собі: лише наявність вироку щодо контрагента платника податків; лише факт порушення кримінального провадження відносно контрагента та отримання під час таких свідчень особи щодо не прийняття участі у створенні і діяльності підприємства; лише податкова інформація щодо контрагентів по ланцюгу постачання; лише незначні помилки в оформленні первинних документів (окремо) - не є самостійними та достатніми підставами для висновку про нереальність господарських операцій. Водночас, у сукупності з іншими обставинами справи наявність або відсутність таких документів чи обставин можуть свідчити на спростування або підтвердження позиції контролюючого органу.
Статтею 86 Господарського процесуального Кодексу передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судова колегія, керуючись положеннями статті 86 Господарського процесуального кодексу України щодо оцінки доказів за внутрішнім переконанням на підставі всебічного, повного й об`єктивного їх дослідження у сукупності, зазначає, що сама по собі податкова інформація не може бути самостійною підставою для висновку про нереальність господарських операцій. При цьому Позивачем надано й інші докази на підтвердження своєї позиції, які апеляційний господарський суд дослідив у сукупності з іншими матеріалами справи та дійшов відповідних висновків.
Згідно з положеннями ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Крім того відповідно до статті 79 Господарського процесуального Кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Аналіз змісту статті 79 Господарського процесуального кодексу України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Апеляційний господарський суд зазначає, що Відповідачами не було надано належних і допустимих доказів, які б спростовували доводи Позивача та надані ним докази щодо безтоварного характеру господарських операцій та, як наслідок, щодо відсутності фактичного здійснення таких операцій. 
Водночас судова колегія звертає увагу, що надані Товариством з обмеженою відповідальністю «Ванвок Делайт» докази подальшої реалізації товару, який, за його твердженням, був придбаний у Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРУПА КОМПАНІЙ «СВІТОЧ», самі по собі не підтверджують фактичного здійснення господарських операцій саме між Відповідачами. Подальший рух товару в господарському обігу не є належним доказом реальності первинної операції, оскільки не підтверджує ані факту його постачання, ані виконання договірних зобов`язань між відповідними сторонами.
За таких обставин зазначені докази не спростовують доводів Позивача та не підтверджують реальність спірних господарських операцій, у зв`язку з чим судова колегія не приймає їх як належні та достатні для доведення позиції Товариством з обмеженою відповідальністю «Ванвок Делайт».
Враховуючи наведену вище сутність принципу змагальності сторін та стандарту доказування "вірогідності доказів", вирішуючи спір у цій справі, суд апеляційної інстанції враховуючи наведені вище норми процесуального закону та оцінивши належність та допустимість кожного доказу окремо і у сукупності, врахувавши стандарт доказування «вірогідності доказів», дійшов висновку про доведеність Позивачем факту безтоварності господарських операцій, що виникли за оспорюваними Договорами поставки №6-24 від 01.02.2024 та №7-24 від 01.02.2024, оскільки доводи Позивача та надані ним докази є більш вірогідними порівняно з доказами та доводами Відповідачів.
Разом з тим, судова колегія зауважує, що, як встановлено вище, господарські операції за Договором поставки №6-24 від 01.02.2024 та №7-24 від 01.02.2024 мають ознаки безтоварності, тобто фактична поставка товару, визначеного відповідними специфікаціями та видатковими накладними, сторонами не здійснювалася, при цьому матеріалами справи не підтверджено наявність будь-яких розрахунків між Відповідачами за зазначеними договорами, а також відсутні докази здійснення державою бюджетного відшкодування сум податку на додану вартість на їх користь.
У зв`язку з чим, позивачем не було заявлено позовної вимоги щодо застосування наслідків недійсності правочину у вигляді двосторонньої реституції, оскільки фактичного виконання договору сторонами не відбулося: грошові кошти між сторонами не перераховувалися, факт поставки товару не підтверджено, а відтак відсутні об`єкти, які могли б підлягати поверненню.
З урахуванням викладеного вище, судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо недоведеності підстав для визнання правочинів недійсним та, як наслідок, відмови у задоволенні позову Головного управління ДПС в Одеській області, та дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки доводи позивача знайшли часткове підтвердження під час апеляційного перегляду рішення місцевого господарського суду.
Відповідно до статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.
Відповідно до частини першої статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Під час перегляду оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції встановлено обставини, які є підставою для скасування рішення суду першої інстанції у даній справі.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги Головного управління ДПС в Одеській області та скасування рішення Господарського суду Одеської області від 14.01.2026 у справі №916/1480/25 з ухваленням нового рішення про задоволення позову шляхом визнання недійсним договору поставки №6-24 від 01.02.2024 та №7-24 від 01.02.2024 укладених між ТОВ «ВАНВОК ДЕЛАЙТ» та ТОВ «ГРУПА КОМПАНІЙ» СВІТОЧ».
Відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на Відповідачів.
Щодо додаткового рішення Господарського суду Одеської області від 26.01.2026.
Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на Відповідача; 2) у разі відмови в позові - на Позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частини 1 та 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України передбачають, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо він не вирішив питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
За змістом ст. 244 Господарського процесуального кодексу України додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою.
У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу (подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 20.12.2019 у справі № 240/6150/18, від 16.04.2018 у справі № 923/631/15, від 23.01.2020 у справі № 927/229/19, від 23.12.2021 у справі № 925/81/21, від 09.02.2022 у справі № 910/17345/20, від 15.02.2023 у cправі № 911/956/17 (361/6664/20) та постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 904/8884/21)).
Оскільки Південно-західний апеляційний господарський суд цією постановою скасував рішення Господарського суду Одеської області від 14.01.2026 у справі №916/1480/25, то додаткове рішення суду від 26.01.2026, як невід`ємну частину рішення від 14.01.2026, також слід скасувати.
У зв`язку з тим, що чинним законодавством не передбачено справляння судового збору за подання апеляційної скарги на додаткове рішення, яким спір по суті не вирішувався, та зважаючи на те, що оскаржуваним додатковим рішенням вирішувалось питання про розподіл судових витрат, що не стосується суті спору, розподіл судового збору у даному випадку (за оскарження додаткового рішення) не здійснюється.
Щодо клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАНВОК ДЕЛАЙТ» про стягнення витрат, пов`язаних з апеляційним переглядом справи № 916/1480/25 від 17.03.2026, судова колегія зазначає, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області задоволено. За таких обставин, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, підстави для покладення судових витрат товариства на Позивача відсутні.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд –
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області – задовольнити.
Рішення Господарського суду Одеської області від 14.01.2026 у справі №916/1480/25 – скасувати та ухвалити нове рішення.
Позов задовольнити.
Визнати недійсним договір поставки №6-24 від 01.02.2024 укладених між ТОВ «ВАНВОК ДЕЛАЙТ» та ТОВ «ГРУПА КОМПАНІЙ» СВІТОЧ».
Визнати недійсними договір поставки №7-24 від 01.02.2024 укладених між ТОВ «ВАНВОК ДЕЛАЙТ» та ТОВ «ГРУПА КОМПАНІЙ» СВІТОЧ».
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Світоч» на користь Головного управління ДПС в Одеській області 3028 грн судового збору та 4 542,00 грн. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ванвок Делайт» на користь Головного управління ДПС в Одеській області 3028 грн судового збору та 4 542,00 грн. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
Додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 26.01.2026 по справі №916/1480/25 – скасувати.
У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Ванвок Делайт» про ухвалення додаткового рішення за вх.№2-52/26 від 16.01.2026 у справі №916/1480/25 – відмовити.
Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідний наказ з зазначенням всіх необхідних реквізитів.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.
Повний текст постанови складено 01.06.2026.

Головуючий суддя Філінюк І.Г.

Суддя Аленін О.Ю.

Суддя Принцевська Н.М.