ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2026 р. 
м. Київ
Справа № 911/884/26 

Суддя Черногуз А.Ф., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами
позов Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області (03151, місто Київ, вул.Святослава Хороброго, будинок 11-А, код 26345736)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нідком" (08301, Київська обл., місто Бориспіль, вулиця Ботанічна, будинок 1/6, код 41564138)
про стягнення 76845,30 грн,
ВСТАНОВИВ:
Історія розгляду справи.
До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нідком" про стягнення 76845,30 грн неустойки за Договором від 28.07.2023 №3к-23 про закупівлю робіт.
Ухвалою суду від 30.03.2026 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Через систему «Електронний суд» 28.04.2026 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позовних вимог та просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.
Через систему “Електронний суд” 08.05.2026 від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача заперечував проти доводів викладених у відзиві на позов, просив суд задовольнити позовні вимоги повністю.
Обставини спірних правовідносин.
28.07.2023 між Службою відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області (Замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «НІДКОМ» (Виконавець, відповідач) укладено договір № 3к-23 про закупівлю робіт з капітального ремонту багатоквартирного житлового будинку по вул. Яблунська, 17 у м. Буча Бучанського району Київської області.
Відповідно до пункту 1.1 договору відповідач зобов`язався виконати роботи з капітального ремонту зазначеного об`єкта відповідно до проєктної документації, умов договору та вимог законодавства, а позивач — прийняти та оплатити виконані роботи.
Згідно з пунктом 11.5 договору роботи виконуються та фінансуються за рахунок бюджетних коштів, передбачених у державному бюджеті, та/або інших джерел, не заборонених законодавством.
Пунктом 12.8 договору, з урахуванням змін, внесених додатковою угодою № 11 від 25.12.2024, передбачено можливість надання попередньої оплати у розмірі, що не перевищує 30 відсотків вартості робіт. Використана попередня оплата підлягає погашенню на підставі актів приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2, підписаних уповноваженими представниками сторін, не пізніше шести місяців, але зі строком використання не пізніше 31.03.2025. Невикористана сума попередньої оплати підлягає поверненню замовнику.
25.12.2024 позивач перерахував відповідачу попередню оплату у сумі 4773000 грн.
За твердженням позивача, строк погашення попередньої оплати тривав до 31.03.2025.
08.09.2025 відповідачем було погашено попередню оплату у сумі 4773000 грн.
Позивач зазначає, що відповідно до умов пункту 12.8 договору відповідач був зобов`язаний використати та погасити отриману попередню оплату або повернути невикористані кошти не пізніше 31.03.2025.
На думку позивача, оскільки попередня оплата у сумі 4773000 грн була погашена відповідачем лише 08.09.2025, останній допустив прострочення виконання договірного зобов`язання.
Позивач посилається на абзац п`ятий пункту 16.2 договору, згідно з яким за порушення строків повернення невідпрацьованих сум попередньої оплати виконавець сплачує за користування грошовими коштами замовника неустойку у розмірі 0,01% від суми невикористаної попередньої оплати за кожний день затримки повернення.
За розрахунком позивача, період прострочення становить з 01.04.2025 по 08.09.2025 включно, тобто 161 день, а розмір неустойки складає 76845,30 грн.
27.02.2026 позивач направив відповідачу вимогу №513/09-211-085/02 про сплату неустойки у зв`язку з несвоєчасним погашенням попередньої оплати.
Посилаючись на невиконання відповідачем зазначеної вимоги, позивач звернувся до господарського суду з даним позовом про стягнення з відповідача неустойки в розмірі 76845,30 грн.
У відзиві на позов відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив та просив відмовити у позові повністю.
Відповідач не заперечує факт отримання попередньої оплати у сумі 4773000 грн та погоджується, що строк її погашення відповідно до умов договору був визначений до 31.03.2025.
Разом із тим відповідач зазначає, що ним було вжито всіх необхідних заходів для своєчасного погашення авансу. За твердженням відповідача, 31.03.2025 супровідним листом № 31/03/01 ним було направлено позивачу акти приймання виконаних будівельних робіт №№ 16, 17, 18 на загальну суму 4773000 грн разом із необхідними документами та проханням зарахувати зазначену суму в рахунок погашення попередньої оплати.
Відповідач посилається на те, що відповідно до пункту 13.3 договору замовник був зобов`язаний протягом десяти робочих днів з моменту отримання документів повернути підписаний примірник актів або надати мотивовану письмову відмову від прийняття робіт. За твердженням відповідача, листом від 14.04.2025 № 14/04/01 він звернув увагу позивача на невиконання останнім зазначеного обов`язку.
Як зазначає відповідач, листом від 11.04.2025 № 972/09-211-11/- позивач повідомив про неможливість підписання актів у зв`язку з відсутністю підписів представників технічного нагляду на виконавчій документації та актах виконаних робіт. Водночас відповідач вважає такі зауваження безпідставними, оскільки, на його думку, положення договору не містять вимоги щодо підписання форм КБ-2в та КБ-3 представниками технічного нагляду. Відповідач також стверджує, що акти прихованих робіт були підписані представниками авторського та технічного нагляду, а виконавча документація повторно надавалася замовнику.
За твердженням відповідача, позивач і надалі відмовлявся приймати та підписувати акти виконаних робіт, про що свідчать листи позивача від 23.04.2025 № 985/09-211-11/ та від 02.05.2025 № 1226/09-211-11/-. Відповідач вважає, що такі дії позивача були неправомірними та призвели до неможливості своєчасного зарахування виконаних робіт у рахунок погашення авансу.
Відповідач зазначає, що 05.05.2025 звернувся до Київської торгово-промислової палати для отримання юридичного висновку щодо правомірності відмови позивача від прийняття актів виконаних робіт. Згідно з наданим відповідачем юридичним висновком Київської торгово-промислової палати № 17/13-4/401 від 07.05.2025, дії відповідача щодо подання актів виконаних робіт без підписів осіб, які здійснюють технічний та авторський нагляд, відповідали умовам договору, а розпорядження позивача від 04.04.2025 є внутрішнім документом та не створює обов`язків для відповідача.
Крім того, відповідач посилається на те, що у червні 2025 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом у справі № 910/7326/25 про зобов`язання позивача прийняти виконані роботи шляхом підписання актів приймання виконаних будівельних робіт №№ 16, 17, 18. За твердженням відповідача, підставою для подання зазначеного позову стала відмова позивача приймати виконані роботи та зараховувати їх у рахунок погашення авансу.
Відповідач зазначає, що провадження у справі № 910/7326/25 було відкрито ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.06.2025, а згодом закрито ухвалою від 29.10.2025 у зв`язку з відмовою відповідача від позову після досягнення сторонами домовленостей щодо подальшої співпраці за договором.
Також відповідач вказує, що у період з квітня по липень 2025 року проєктно-кошторисна документація за об`єктом перебувала на коригуванні. Після отримання оновленого експертного звіту від 23.07.2025 відповідач підготував та надав позивачу на погодження оновлені договірні ціни та додаткову угоду № 13 до договору. За твердженням відповідача, позивач затримував підписання зазначеної додаткової угоди, що також вплинуло на строки закриття авансового платежу.
Відповідач зазначає, що після підписання позивачем додаткової угоди № 13 29.08.2025 ним було повторно подано акти приймання виконаних будівельних робіт №№ 16, 17, 18 на загальну суму 7389975,80 грн із проханням зарахувати 4773000 грн у рахунок погашення авансу.
За твердженням відповідача, зазначені акти були підписані 12.09.2025, після чого авансовий платіж було повністю погашено.
На думку відповідача, прострочення погашення попередньої оплати відбулося з причин, пов`язаних із діями позивача, який безпідставно відмовлявся приймати та підписувати акти виконаних робіт. У зв`язку з цим відповідач вважає, що підстави для нарахування та стягнення неустойки відсутні. Також відповідач посилається на принцип належного урядування та зазначає, що державний орган не може отримувати вигоду від власних дій або бездіяльності, які, на думку відповідача, стали причиною виникнення спірної ситуації.
У відповіді на відзив позивач підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх у повному обсязі.
Позивач зазначає, що відповідно до пункту 12.1 договору № 3к-23 проміжні розрахунки за виконані роботи здійснюються на підставі підписаних актів приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в, довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за формою КБ-3, а також за наявності у замовника всієї необхідної виконавчої документації. Зазначає, що виконавець зобов`язаний надати разом із формами КБ-2в та КБ-3 документи, які підтверджують виконання робіт, виконавчу документацію, відомості ресурсів та інші документи, передбачені договором.
Позивач підтверджує, що 31.03.2025 отримав від відповідача лист № 31/03/01 щодо прийняття виконаних робіт, однак вказує, що листом від 11.04.2025 № 972/09-211-11/ надав мотивовану відмову від прийняття робіт, оскільки обсяги та якість робіт, відображених в актах виконаних будівельних робіт, не були підтверджені відповідно до умов договору та вимог нормативних документів у галузі будівництва.
В обґрунтування своєї позиції позивач посилається на положення Закону України «Про архітектурну діяльність» та Порядку здійснення технічного нагляду під час будівництва об`єкта архітектури, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2007 № 903. Позивач зазначає, що технічний нагляд передбачає перевірку відповідності обсягів та якості виконаних робіт проектній документації, будівельним нормам та іншим нормативним вимогам.
Позивач вказує, що для здійснення технічного нагляду ним було укладено договір № 623-23ТН від 09.10.2023, відповідно до якого особа, що здійснює технічний нагляд, контролює, перевіряє та приймає обсяги і якість виконаних робіт, а також підписує акти приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в.
За твердженням позивача, акти виконаних робіт, подані відповідачем для погашення авансу, не містили підпису особи, яка здійснювала технічний нагляд на об`єкті. У зв`язку з цим, на думку позивача, обсяги та якість робіт, відображені у зазначених актах, не були належним чином підтверджені, а тому замовник мав підстави відмовитися від їх прийняття та підписання.
Позивач також посилається на умови пункту 12.8 договору, відповідно до яких використана попередня оплата погашається на підставі актів приймання виконаних будівельних робіт, підписаних уповноваженими представниками сторін, не пізніше шести місяців, але зі строком використання не пізніше 31.03.2025, а невикористана сума попередньої оплати підлягає поверненню замовнику.
На думку позивача, умовами договору було передбачено два способи припинення заборгованості за авансом: або шляхом його погашення на підставі належним чином оформлених та підписаних актів приймання виконаних будівельних робіт, або шляхом повернення невикористаної суми попередньої оплати. Позивач зазначає, що у разі неможливості погасити аванс шляхом подання належних актів відповідач був зобов`язаний повернути кошти у встановлений договором строк.
Крім того, позивач звертає увагу на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 07.12.2018 у справі № 910/23196/17, від 22.01.2019 у справі № 922/1119/18, від 02.04.2019 у справі № 917/194/18 та від 16.09.2022 у справі № 913/703/20, відповідно до яких належними доказами використання авансу є, зокрема, підписані сторонами акти форми КБ-2в та довідки форми КБ-3.
Також позивач вважає, що обставини, на які посилається відповідач як на причини несвоєчасного погашення авансу, належать до сфери його господарської діяльності та господарського ризику.
У зв`язку з цим позивач посилається на положення статті 617 ЦК України та зазначає, що такі обставини не звільняють відповідача від відповідальності за порушення строків виконання договірного зобов`язання.
З огляду на наведене позивач просить суд відхилити доводи відзиву та задовольнити позов про стягнення неустойки в повному обсязі.
Висновки господарського суду
В силу статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Право на доступ до правосуддя закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною.
Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Положеннями статті 16 ЦК України, які кореспондуються зі статтею 20 ГК України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Названими нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.
Статтею 11 ЦК України закріплено - цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Однією з підстав виникнення господарського зобов`язання згідно ст. 174 ГК України є господарський договір.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У відповідності до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Нормами статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.
Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
За змістом положень статті 193 Господарського кодексу України (в редакція, що була чинна на момент виникнення спірних відносин; далі - ГК України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.
За статтею 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.
Відповідно до статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Згідно статті 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.
За приписами частин 1 та 3 статті 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.
Відповідно до статті 854 ЦК України, яка кореспондується зі статтею 321 ГК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.
Згідно з частиною 2 статті 570 ЦК України якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.
У разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню (частина 3 статті 571 ЦК України).
Згідно зі статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Статтею 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Відповідно до частини 2 статті 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. 
Згідно зі статтею 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Дослідивши матеріали справи, надані докази, суд приходить до висновку про задоволення позову, з огляду на таке.
Як встановлено судом, 28.07.2023 між Службою відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області та Товариством з обмеженою відповідальністю «НІДКОМ» укладено договір № 3к-23 про закупівлю робіт з капітального ремонту багатоквартирного житлового будинку по вул. Яблунська, 17 у м. Буча Бучанського району Київської області.
25.12.2024 позивачем на виконання умов договору перераховано відповідачу попередню оплату у розмірі 4773000 грн.
Пунктом 12.8 договору (в редакції додаткової угоди № 11 від 25.12.2024) передбачено, що використана попередня оплата погашається на підставі актів приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в, підписаних уповноваженими представниками сторін, не пізніше шести місяців, але зі строком використання не пізніше 31.03.2025. Невикористана сума попередньої оплати підлягає поверненню замовнику.
Отже, умовами договору визначено два способи припинення зобов`язання щодо отриманої попередньої оплати: шляхом її погашення на підставі підписаних сторонами актів приймання виконаних будівельних робіт або шляхом повернення невикористаних коштів замовнику.
Матеріалами справи підтверджується та сторонами не заперечується, що станом на 31.03.2025 акти приймання виконаних будівельних робіт, підписані обома сторонами, відсутні, а отримана попередня оплата відповідачем не повернута.
Водночас відповідач не заперечує, що фактичне погашення попередньої оплати відбулося лише у вересні 2025 року після підписання сторонами відповідних актів виконаних робіт.
Таким чином, відповідач не виконав обов`язок щодо погашення або повернення попередньої оплати у строк, встановлений пунктом 12.8 договору.
Суд відхиляє доводи відповідача про те, що порушення строків погашення попередньої оплати відбулося виключно з вини позивача, який безпідставно відмовився підписувати акти виконаних робіт, з огляду на таке.
Відповідно до пункту 12.1 договору акти приймання виконаних будівельних робіт та довідки про вартість виконаних робіт підписуються замовником за наявності у нього всіх необхідних виконавчих документів. При цьому виконавець зобов`язаний надати замовнику документи, що підтверджують виконання робіт, а також усю необхідну виконавчу документацію.
З матеріалів справи вбачається, що листом від 11.04.2025 № 972/09-211-11/ позивач повідомив відповідача про відмову від прийняття поданих актів виконаних робіт із зазначенням причин такої відмови. Отже, твердження відповідача про відсутність будь-якої реакції замовника на подані документи спростовується матеріалами справи.
Крім того, сам по собі факт подання відповідачем актів виконаних робіт до закінчення строку використання попередньої оплати не свідчить про належне виконання ним обов`язку, встановленого пунктом 12.8 договору, оскільки умовами договору прямо передбачено, що погашення попередньої оплати здійснюється саме на підставі актів, підписаних уповноваженими представниками сторін.
Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, відповідно до якої належними доказами використання попередньої оплати за договорами будівельного підряду є належним чином оформлені та підписані сторонами акти приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в та довідки про вартість виконаних робіт форми КБ-3.
Посилання відповідача на те, що подані ним акти повинні були бути прийняті замовником, а відмова від їх підписання була неправомірною, не спростовують факту невиконання відповідачем обов`язку, прямо передбаченого пунктом 12.8 договору.
При цьому суд враховує, що відповідач був обізнаний про наслідки непогашення попередньої оплати у встановлений строк, оскільки сам у позовній заяві у справі №910/7326/25 зазначав про ризик застосування до нього штрафних санкцій у зв`язку з непогашенням авансового платежу.
Доводи відповідача щодо наявності спору між сторонами стосовно прийняття виконаних робіт не звільняли його від обов`язку дотримання умов пункту 12.8 договору щодо своєчасного повернення невикористаної суми попередньої оплати у разі неможливості її погашення шляхом підписання відповідних актів.
Суд також враховує, що предметом розгляду у даній справі є питання наявності підстав для застосування до відповідача відповідальності за порушення строків погашення або повернення попередньої оплати, а не правомірність чи неправомірність відмови замовника від підписання окремих актів виконаних робіт.
Навіть у разі існування між сторонами спору щодо прийняття виконаних робіт та належності оформлення виконавчої документації така обставина сама по собі не змінює погодженого сторонами порядку використання попередньої оплати, визначеного пунктом 12.8 договору, та не звільняє виконавця від обов`язку вчинити дії, прямо передбачені договором для припинення заборгованості за авансовим платежем.
Зі змісту пункту 12.8 договору вбачається, що сторони погодили граничний строк використання попередньої оплати - до 31.03.2025, а також визначили наслідки неможливості її погашення шляхом підписання актів приймання виконаних будівельних робіт, а саме повернення невикористаної суми попередньої оплати замовнику.
Отже, сам факт наявності спору щодо підписання актів виконаних робіт не припиняв і не зупиняв перебіг установленого договором строку використання попередньої оплати та не звільняв відповідача від обов`язку дотриматися вимог пункту 12.8 договору.
При цьому відповідач не надав суду доказів повернення спірної суми попередньої оплати у встановлений договором строк, тоді як остаточне її погашення відбулося лише після підписання сторонами актів виконаних робіт у вересні 2025 року.
Суд також відхиляє посилання відповідача на юридичний висновок Київської торгово-промислової палати № 17/13-4/401 від 07.05.2025.
Вказаний документ не є висновком судового експерта у розумінні статей 98, 101 Господарського процесуального кодексу України та містить правову оцінку обставин спору, яка відповідно до статті 236 Господарського процесуального кодексу України належить до виключної компетенції суду. Відтак зазначений документ оцінюється судом критично та не може бути покладений в основу судового рішення.
Посилання відповідача на принцип належного урядування та судову практику Європейського суду з прав людини також не спростовують встановленого судом факту порушення відповідачем договірного обов`язку щодо своєчасного погашення або повернення попередньої оплати, а тому не впливають на правильність вирішення спору.
Крім того, суд враховує, що відповідач, звертаючись до Господарського суду міста Києва з позовом у справі №910/7326/25 про зобов`язання позивача підписати акти виконаних робіт, фактично визнавав відсутність станом на момент подання такого позову підписаних сторонами актів приймання виконаних будівельних робіт, необхідних для погашення попередньої оплати відповідно до пункту 12.8 договору.
Отже, обставини, на які посилається відповідач у даній справі, свідчать не про належне та своєчасне погашення авансу, а про існування між сторонами спору щодо підписання актів виконаних робіт, який тривав після спливу встановленого договором строку використання попередньої оплати.
Крім того, суд враховує, що внесення попередньої оплати не було обов`язком позивача, а відповідач укладаючи договір усвідомлював, що з огляду на п. 3.3 договору має розраховувати виключно на власні фінінсові спроможності для закупівлі матеріалів.
Відповідно до статей 526, 530, 610, 611, 612, 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк, а порушення зобов`язання тягне наслідки, визначені договором або законом.
Згідно з абзацом п`ятим пункту 16.2 договору (в редакції додаткової угоди № 7 від 11.03.2024) за порушення виконавцем строків повернення невідпрацьованих сум попередньої оплати виконавець за користування грошовими коштами замовника сплачує неустойку у розмірі 0,01 відсотка від суми невикористаної попередньої оплати за кожний день затримки такого повернення.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок неустойки за період з 01.04.2025 по 08.09.2025 у сумі 76845,30 грн, суд дійшов висновку про його арифметичну правильність та відповідність умовам договору.
За таких обставин позовні вимоги Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «НІДКОМ» неустойки у розмірі 76845,30 грн є обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі.
Вирішення питання щодо судових витрат.
Пунктом 12 частини 3 статті 2 ГПК України закріплено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
В силу частини 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов задоволено у повному обсязі, то витрати зі сплати судового збору покладаються судом на відповідача повністю.
Керуючись ст. ст. 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нідком" (08301, Київська обл., місто Бориспіль, вулиця Ботанічна, будинок 1/6, код 41564138) на користь Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області (03151, місто Київ, вул.Святослава Хороброго, будинок 11-А, код 26345736) 76845,30 грн за Договором від 28.07.2023 №3к-23 про закупівлю робіт: з капітального ремонту багатоквартирного житлового будинку по вул. Яблунська, 17 м. Буча, Бучанському районі, Київської області – Заходи з усунення аварій в багатоквартирному житловому фонді та витрати зі сплати судового збору - 2662,40 грн.
Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України. Рішення підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 ГПК України. Повне рішення складено та підписано 17.06.2026.
Суддя А.Ф. Черногуз