ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
14 травня 2026 року справа №200/6592/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Гаврищук Т.Г. суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 р. у справі № 200/6592/25 (головуючий І інстанції Кошкош О.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,- 

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі - відповідач), в якому просив:
- визнати протиправними дії відповідача, що виявилися у відмові надати довідку про посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років за останнім місцем державної служби (відповідно до форми згідно з додатком 4 до Порядку № 622); довідку про розміри інших виплат (відповідно до форми згідно з додатком 6 до Порядку № 622); інформацію про ранг державного службовця та категорію посади за останнім місцем державної служби в довідці про стаж державної служби, що запитувалися;
- зобов`язати відповідача надати протягом п`яти робочих днів із дня набрання чинності рішенням суду довідку про посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років за останнім місцем державної служби (відповідно до форми згідно з додатком 4 до Порядку № 622); довідку про розміри інших виплат (відповідно до форми згідно з додатком 6 до Порядку № 622); довідку про стаж державної служби в новій редакції із зазначенням достовірної інформації про ранг державного службовця та категорію посади за останнім місцем державної служби.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління ДПС у Донецькій області щодо відмови ОСОБА_1 у видачі довідки про складові заробітної плати для державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), який до 1 січня 2024 року працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби, за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії (додаток 4 до Порядку), а також довідки про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби (додаток 6 до Порядку).
Зобов`язано Головне управління ДПС у Донецькій області видати ОСОБА_1 довідку про складові заробітної плати для державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), який до 1 січня 2024 року працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби, за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії (додаток 4 до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 р. № 622), а також довідку про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби за останньою займаною посадою державної служби заступника начальника Костянтинівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби (додаток 6 до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 р. № 622).
В решті позовних вимог - відмовлено.
Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що згідно з пунктом 6 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі – Порядок), затвердженого постановою №622, визначено, що у разі ліквідації державного органу довідку видає орган, який є правонаступником, а в разі його відсутності чи перейменування (відсутності) посад, у тому числі відсутності відповідних посад державної служби, довідка видається у порядку, встановленому Мінсоцполітики за погодженням із Нацдержслужбою.
Відповідно до частини п`ятої статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі – ЄДР) запису про її припинення. Державна фіскальна служба України та ГУ ДФС у Донецькій області згідно з відомостями з ЄДР на сьогодні перебувають в стані припинення, але не є припиненими.
Отже, враховуючи, що ГУ ДПС не є правонаступником Головного управління ДФС у Донецькій області в частині видачі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державних службовців, звільнених до 2019 року (Постановою № 1200 не передбачено), надання довідок про складові заробітної плати станом на 01.08.2025 по аналогічній посаді для призначення пенсії державного службовця не належить до компетенції ГУ ДПС.
Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Позивач – ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , з липня 1990 по лютий 2015 року працював у державних податкових органах Донецької та Запорізької областей на посадах державної служби.
Згідно із записами в трудовій книжці, копія якої наявна в матеріалах справи, 14.06.2013 ОСОБА_1 присвоєний 9 ранг державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, 31.12.2013 ОСОБА_1 було присвоєне спеціальне звання посадових осіб органів доходів і зборів – радник податкової та митної справи І рангу, на дату звільнення обіймав посаду заступника начальника Костянтинівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області.
01 серпня 2025 року позивач звернувся із заявою до Головного управління ДПС у Донецькій області, в якій просив надати довідку про посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років за останнім місцем державної служби (відповідно до форми згідно з додатком 4 до Порядку №622); довідку про розміри інших виплат (відповідно до форми згідно з додатком 6 до Порядку №622); довідку про стаж державної служби.
Листом № 286/B/05-99-10-02-26 від 12.08 2025 відповідач відмовив у видачі запитуваних довідок, посилаючись на відсутність посад державної служби відповідно до посади, яку позивач займав на день звільнення та рекомендував звернутись до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення для отримання довідок, згідно з наказом Міністерства соціальної політики України від 10.05.2017 №750.
ГУ ДПС у Донецькій області на заяву ОСОБА_1 від 01.08.2025 надано довідку від 11.08.2025 № 18/05-99-11-02-20 про його стаж державної служби станом на 26.02.2015 – дату звільнення його з державних податкових органів, в якій зазначено, що ОСОБА_1 за даними Інформаційно-комунікаційної системи «Податковий блок» працював в Костянтинівській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області з 05 лютого по 26 лютого 2015 року на посаді заступника начальника інспекції.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2013 року № 703 «Про віднесення деяких посад працівників органів державної влади, інших державних органів, установ до відповідних категорій посад державних службовців та визнанням такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України посада заступника начальника державної податкової інспекції була віднесена до п`ятої категорії посад державних службовців.
Має стаж державної служби станом на 26.02.2015 - 26 років 1 місяць 22 дні. Присягу державного службовця прийняв 01 березня 1994 року.
14 червня 2013 року присвоєний 9 ранг державного службовця відповідно до статті 26 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу», а також вказані періоди, зараховані до стажу державної служби.
При вирішенні справи суд виходить з наступного.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 за №889-VIII (надалі - Закон №889-VІІІ).
За змістом пункту 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII, з 1 травня 2016 року втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 за №3723-ХІІ (надалі по тексту також Закон №3723-ХІІ), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Зокрема, пунктами 10, 11, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України.
Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Отже, за наявності в особи станом на 1 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Верховний Суд в постанові від 01.04.2020 у справі №607/9429/17 дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 за №3723-ХІІ після 1 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частини 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 за №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень України "Про державну службу" від 10.12.2015 за №889-VІІІ, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби. Після 1 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 за №889-VІІІ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 за №889-VІІІ та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 за №3723-ХІІ вік і страховий стаж.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).
Так, частиною першою статті 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Аналіз наведеної норми дає підстави вважати, що право на пенсію державного службовця за віком мають особи, зокрема: чоловіки, які досягли віку 62 роки, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку; мають передбачений законодавством страховий стаж; мають необхідний стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Порядок призначення пенсій згідно з Законом №889-VIII, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 за №622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" (надалі - Порядок №622).
Згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII "Про державну службу" на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-XII "Про державну службу" мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII "Про державну службу": мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України (пункт 2 Порядку №622).
Пунктом 4 Порядку №622 визначено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
При цьому: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби); розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року.
Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні; у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 року, середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 року на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 року, а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 року на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 року як за повний місяць; матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.
За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 року, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.
Суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб" від 12.07.2024 за №823 (надалі - Постанова №823) внесено зміни до Порядку №622, зокрема, пунктом 3 визначено, що така постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 1 січня 2024 року.
Як визначено пунктом 4-2 Порядку №622 у редакції Постанови №823, для державних службовців, які працювали в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та яких не було переведено на посади, передбачені штатним розписом, форму якого затверджено наказом Мінфіну від 28 січня 2002 р. № 57 (з урахуванням змін, внесених наказом Мінфіну від 27 листопада 2023 р. № 661), або які звільнилися до 1 січня 2024 р. з таких органів, визначення заробітної плати для призначення пенсії державним службовцям здійснюється з урахуванням пункту 4 цього Порядку. При цьому посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на 31 грудня 2023 р., а розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв, але не пізніше 31 грудня 2023 року.
Для призначення пенсії державного службовця таким особам та особам, які працювали у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби, подаються довідки про: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років за останнім місцем роботи на державній службі за формою згідно з додатком 4; розміри виплат, зазначених в абзацах третьому - п`ятому пункту 4 цього Порядку, за останнім місцем роботи на державній службі за формою згідно з додатком 5; розміри виплат, зазначених в абзаці шостому пункту 4 цього Порядку, за формою згідно з додатком 6.
Так, згідно пункту 5 Порядку №622 у оновленій редакції, довідки про заробітну плату державних службовців, визначені за формами згідно з додатками 1-6, видаються виключно для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10 грудня 2015 р. №889-VIII "Про державну службу" пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-XII "Про державну службу" та не є підставою для перегляду раніше призначеної пенсії державного службовця.
Наказом Міністерства соціальної політики України від 10.05.2017 №750 затверджений Порядок №750, згідно з пунктом 2 якого довідка про заробітну плату для призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII "Про державну службу" видається особам, які мають право на призначення пенсії згідно з пунктом 3 Порядку № 622.
Так, пунктом 3 Порядку №750 встановлено, що довідка видається у разі ліквідації державного органу без правонаступника або якщо останнє місце роботи особи на посаді державної служби було в органі, який на час призначення особі пенсії відсутній чи у якому на час призначення пенсії перейменовані (відсутні) посади, у тому числі відсутні відповідні посади державної служби. Довідки для призначення пенсії видає Міністерство соціальної політики України особам, у яких останнє місце роботи на посаді державної служби було в державних органах, юрисдикція яких поширювалась на всю територію України (крім Національного банку України) (...)
Згідно із матеріалами справи, останньою посадою, яку обіймав позивач, була посада заступника начальника Костянтинівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області.
Костянтинівська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Донецькій області (районний рівень), яка реорганізована у Костянтинівську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Донецькій області згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 № 311 «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України».
Костянтинівська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області реорганізована шляхом приєднання як структурний підрозділ до Головного управління ДФС у Донецькій області відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.03.2018 № 296 «Про реформування територіальних органів Державної фіскальної служби».
Постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 №1200 "Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України" утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу на дві окремі державні служби.
В четвертому абзаці пункту 2 вказаної постанови зазначено, що "Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності".
Постановою Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 №537 "Про утворення територіальних органів Державної податкової служби", утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби, в тому числі згідно з додатком 1 до вказаної постанови утворено як юридична особа публічного права і Головне управління ДПС у Донецькій області.
Згідно додатку 2 постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 №537, Головне управління ДФС у Донецькій області реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області.
Реорганізація - це форма припинення юридичної особи. Під час реорганізації юридична особа теж припиняється. Але всі її права й обов`язки у порядку правонаступництва переходять до нової (іншої) юридичної особи. Реорганізація може здійснюватися злиттям, приєднанням, поділом, відокремленням та перетворенням юридичної особи за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади.
Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 №893 "Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби" ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби. Права та обов`язки територіальних органів Державної податкової служби, що ліквідувалися перейшли Державній податковій службі та її територіальним органам у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи.
Наказом Державної податкової служби України від 30.09.2020 № 529 утворені як відокремлені підрозділи Державної податкової служби територіальні органи за переліком згідно з додатком: утворено Головне управління ДПС у Донецькій області.
Суд зазначає, що ГУ ДПС у Донецькій області (ЄДРПОУ ВП 44070187) є правонаступником майна, прав та обов`язків Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області.
У постанові від 22.01.2020 у справі № 2а-15057/09/2670 Верховний Суд указав, що публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва. Під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому, обов`язок щодо відновлення порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід про перехід до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.
Правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції (постанова Верховного Суду у від 12.06.2018 у справі № 2а-23895/09/1270).
Більше того, функції держави, які реалізовувалися ліквідованим органом, не можуть бути припинені та підлягають передачі іншим державним органам, за винятком того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі. Подібні за змістом висновки викладені, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.12.2021 у справі № 9901/348/19.
Вирішуючи питання публічного правонаступництва, Верховний Суд у постанові від 11.02.2021 у справі № 826/9815/18 виходив із специфіки публічно-правових відносин, а саме: тієї обставини, що повноваження відповідних державних органів не є статичними і можуть передаватись від одного органу до іншого у випадку зміни законодавства. При цьому, такий перехід може не збігатися у часі з юридичним припиненням суб`єкта владних повноважень унаслідок реорганізації чи ліквідації.
У цій постанові Верховний Суд сформулював правовий висновок, відповідно до якого, якщо спір виник з приводу реалізації суб`єктом владних повноважень, що припиняється, його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту його вибуття з правовідносин, щодо яких виник спір, унаслідок, зокрема, передачі розпорядчим актом Кабінету Міністрів України його адміністративної компетенції іншому (іншим) суб`єктам владних повноважень.
Якщо спір виник у відносинах, що не пов`язані з реалізацією суб`єктом владних повноважень його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту припинення сторони суб`єкта владних повноважень (повне правонаступництво).
У випадку повного правонаступництва до правонаступника переходять права та обов`язки юридичної особи, які стосуються не лише майнових правовідносин, але і правовідносин з приводу проходження та припинення публічної служби.
Такий підхід ґрунтується на конституційних принципах безперервності процесу державного управління та відповідальності держави перед людиною за свою діяльність.
У спірному випадку, зважаючи на обставини працевлаштування позивача станом на дату звільнення у територіальному органі Міндоходів, перехід функцій якого відбувся до відповідного територіального органу Державної податкової служби, а також встановлене судом компетенційне (повне) публічне правонаступництво останнього внаслідок ліквідації до територіального органу, утвореного як відокремлений підрозділ, у суду відсутні підстави вважати, що у відповідача не виникає обов`язку з видачі ОСОБА_1 довідок про заробітну плату державного службовця.
Щодо доводів апелянта, що ГУ ДПС не є правонаступником Головного управління ДФС у Донецькій області в частині видачі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державних службовців, звільнених до 2019 року, суд зазначає наступне.
Як визначено пунктом 6 Порядку № 622, у редакції Постанови № 823, у разі ліквідації державного органу довідки видаються органом, який є правонаступником, а в разі його відсутності у порядку, встановленому Мінсоцполітики за погодженням із НАДС.
В свою чергу, за змістом пункту 3 Порядку № 750, обов`язок щодо видачі довідок про заробітну плату для призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII особам, які мають право на призначення пенсії згідно з пунктом 3 Порядку № 622, виникає у відповідних структурних підрозділів з питань соціального захисту населення обласних, районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад щодо осіб, у яких останнє місце роботи на посаді державної служби було у відповідних державних органах, юрисдикція яких поширювалася на територію однієї або кількох областей, м. Києва або м.Севастополя, одного або кількох районів, міст обласного значення, та органах місцевого самоврядування, виключно у наступних випадках: (1) разі ліквідації державного органу без правонаступника; (2) якщо останнє місце роботи особи на посаді державної служби було в органі, який на час призначення особі пенсії відсутній чи у якому на час призначення пенсії перейменовані (відсутні) посади, у тому числі відсутні відповідні посади державної служби.
Відповідно до п. 7 Порядку №750 у разі відсутності або перейменування (відсутності) у державному органі посади, що була останньою, яку особа займала на державній службі, її посада визначається цим органом згідно з додатком 1 до цього Порядку або за відповідною категорією, підкатегорією з урахуванням юрисдикції державного органу.
Таким чином, з огляду на те, що ключовим для позивача є видача довідок про складові заробітної плати за прирівняною посадою тій, яку ОСОБА_1 займав станом на дату звільнення з посади державної служби Костянтинівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області, а також з урахуванням приписів пункту 7 Порядку № 750 та пункту 6 Порядку № 622, суд вірно дійшов висновку про належність повноважень щодо видачі позивачу спірних довідок до ГУ ДПС Донецькій області, як правонаступнику.
За положенням ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
За наслідками судового розгляду, місцевий суд дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається. 
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 р. у справі № 200/6592/25 - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 р. у справі №200/6592/25 - залишити без змін.
Повне судове рішення складено 14 травня 2026 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді А.А. Блохін

І.В. Сіваченко