ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2026 року 
м. Київ

справа № 461/6206/23
провадження № 61-11860св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В., 

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Торін Груп», 
особа, яка не брала участі у справі, та подала апеляційну, касаційну скарги - Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», 

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на ухвалу Львівського апеляційного суду від 18 серпня 2025 року, ухвалену у складі колегії суддів: Мікуш Ю. Р., Приколоти Т. І., Савуляка Р. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина 

Короткий зміст позовної заяви

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торін Груп» (далі - ТОВ «Торін Груп») про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Позовну заяву ОСОБА_1 мотивував тим, що 13 вересня 2006 року уклав з Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ КБ «Надра») договір, за умовами якого отримав кредит, виконання якого забезпечене договором іпотеки від 13 вересня 2006 року, предметом якого є нерухоме майно: квартира АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_2 .
Указував, що оскільки не виконував умови кредиту належним чином, рішенням Франківського районного суду м. Львова від 15 червня 2015 року у справі № 465/2049/15-ц на користь ПАТ КБ «Надра» з нього стягнуто 40 482 доларів США, що за курсом Національного банку України (далі - НБУ) еквівалентно 474 881,62 грн та 3 654,00 грн судових витрат. Основне зобов`язання зі сплати кредиту припинено шляхом повного виконання судового рішення, у зв`язку з чим відбулося припинення додаткового забезпечувального зобов`язання - іпотеки.
Стверджує, що рішення суду виконано повністю, однак іпотекодержатель не вніс запис про припинення іпотеки, внаслідок чого відбувся продаж предмету іпотеки іпотекодержателем від свого імені у порядку статті 38 Закону України «Про іпотеку». Отже, предмет іпотеки - нерухоме майно вибуло із його володіння поза його волею за відплатним договором.
Вважав, що у зв`язку з чинними записами про іпотеку і державної реєстрації обтяжень (заборон на нерухоме майно), іпотеку слід визнати припиненою, а обтяження (заборони) слід скасувати.

ОСОБА_1 просив суд:
- витребувати квартиру АДРЕСА_3 із володіння ТОВ «Торін Груп» і повернути її у його власність;
- витребувати квартиру АДРЕСА_2 із володіння ТОВ «Торін Груп» і повернути її у його власність;
- визнати припиненою іпотеку квартир АДРЕСА_4 за договором іпотеки, укладеним 13 вересня 2006 року між ВАТ КБ «Надра» і ним, посвідченим приватним нотаріусом Львіського міського нотаріального округу Грищенко Н. О. і зареєстрованим у реєстрі за № 2276;
- скасувати державну реєстрацію обтяження (заборона на нерухоме майно) щодо квартири АДРЕСА_3 , на підставі іпотечного договору, серія та номер: ВЕВ890199, 890200, 301201, 301202, виданий 13 вересня 2006 року, видавник ОСОБА_2 ; Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3728559;
- скасувати державну реєстрацію обтяження (заборона на нерухоме майно) щодо квартири АДРЕСА_2 , на підставі іпотечного договору, серія та номер: ВЕВ890199, 890200, 301201, 301202, виданий 13 вересня 2006 року, видавник ОСОБА_2 ; Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3728621.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Заочним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 23 жовтня 2023 року позов задоволено.
Витребувано квартиру АДРЕСА_3 із володіння ТОВ «Торін Груп» і повернуто її у власність ОСОБА_1 .
Витребувано квартиру АДРЕСА_2 із володіння ТОВ «Торін Груп» і повернуто її у власність ОСОБА_1 .
Визнано припиненою іпотеку квартир АДРЕСА_4 за договором іпотеки, укладеним 13 вересня 2006 року між ВАТ КБ «Надра» і ОСОБА_1 , посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу (далі - ЛМНО) Грищенко Н. О. і зареєстрованим у реєстрі за № 2276.
Скасовано державну реєстрацію обтяження (заборона на нерухоме майно) щодо квартири АДРЕСА_3 , на підставі іпотечного договору, серія та номер: ВЕВ 890199, 890200, 301201, 301202, виданий 13 вересня 2006 року, видавник ОСОБА_2 ; Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3728559.
Скасовано державну реєстрацію обтяження (заборона на нерухоме майно) щодо квартири АДРЕСА_2 , на підставі іпотечного договору, серія та номер: ВЕВ 890199, 890200, 301201, 301202, виданий 13 вересня 2006 року, видавник ОСОБА_2 ; Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3728621.
Стягнуто з ТОВ «Торін Груп» на користь ОСОБА_1 3 757,60 грн судового збору.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції вважав, що позивач довів обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, оскільки встановлено, що судовим рішенням із нього стягнуто основний борг та штрафні санкції. Основне зобов`язання зі сплати кредиту припинено шляхом повного фактичного виконання рішення суду, а тому було припинено і додаткове забезпечувальне зобов`язання - іпотека. Разом з цим, іпотекодержатель не вніс запис про припинення іпотеки. Відбувся продаж предмету іпотеки іпотекодержателем від свого імені в порядку статті 38 Закону України «Про іпотеку». Суд установив, що спірне майно вибуло із володіння позивача поза його волею, тому є підстави для його витребування у останнього набувача. 

У жовтні 2024 року до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі - ТОВ «Діджи Фінанс»), особи, що не брала участі у справі, про перегляд заочного рішення від 23 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Торін Груп» про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 02 жовтня 2025 року відмовлено у прийнятті заяви ТОВ «Діджи Фінанс» про перегляд заочного рішення від 23 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Торін Груп» про витребування майна із чужого незаконного володіння.
Роз`яснено заявнику право на оскарження заочного рішення в загальному порядку.

Короткий зміст судових рішень суду апеляційної інстанції

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 24 листопада 2024 року апеляційну скаргу особи, що не брала участі у справі - ТОВ «Діджи Фінанс» на заочне рішення Галицького районного суду м. Львова від 23 жовтня 2023 року залишено без руху.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 27 грудня 2024 року поновлено особі, що не брала участі у справі - ТОВ «Діджи Фінанс» строк на апеляційне оскарження заочного рішення Галицького районного суду м. Львова від 13 жовтня 2023 року.
Відкрито апеляційне провадження в справі за апеляційною скаргою особи, що не брала участі у справі ТОВ «Діджи Фінанс» на заочне рішення Галицького районного суду м. Львова від 23 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Торін Груп» про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 18 серпня 2025 року закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою особи, що не брала участі у справі ТОВ «Діджи Фінанс» на заочне рішення Галицького районного суду м. Львова від 23 жовтня 2023 року у справі № 461/6206/23 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Торін Груп» про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Закриваючи апеляційне провадження, суд урахував, що власником іпотечного майна було ТОВ «Торін Груп», тому позивач відповідно до вимог стаття 388 ЦК України обґрунтовано звернувся до ТОВ «Торін Груп» про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Пославшись на положення частини другої статті 1050 ЦК України, суд апеляційної інстанції вказав, що кредитор використав право вимоги дострокового повернення заборгованості за кредитним договором, звернувшись у 2015 році до суду з відповідним позовом про стягнення заборгованості. Отже, змінив умови основного зобов`язання. Оскільки основне зобов`язання позивача припинено шляхом повного виконання рішення суду про дострокове стягнення усієї кредитної заборгованості, тому іпотека квартир, іпотекодавцем яких виступав позивач, також припинилася.

ТОВ «Діджи Фінанс» відчужив квартири ТОВ «Торін Груп», який є належним відповідачем у справі, що свідчить про те, що оскаржуваним судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ТОВ «Діджи Фінанс» не вирішувалося.

Короткий зміст касаційної скарги 

У вересні 2025 року ТОВ «Діджи Фінанс» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на заочне рішення Галицького районного суду м. Львова від 23 жовтня 2023 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 18 серпня 2025 року, в якій просило скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 

22 вересня 2025 року ухвалою Верховного Суду відмовлено у відкритті провадження за касаційною скаргою ТОВ «Діджи Фінанс» на заочне рішення Галицького районного суду м. Львова від 23 жовтня 2023 року, відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ТОВ «Діджи Фінанс» на ухвалу Львівського апеляційного суду від 18 серпня 2025 року, витребувано її матеріали із Галицького районного суду м. Львова від 23 жовтня 2023 року, іншим учасникам надіслано копії касаційної скарги.

У жовтні 2025 року справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції порушив норми процесуального права.

ТОВ «Діджи Фінанс» мало було залучено співвідповідачем у цій справі, оскільки 02 червня 2021 року, на підставі укладеного договору між ТОВ «Факторінгс» та ТОВ «Діджи Фінанс», ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги за кредитним та іпотечним договором, які укладені між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 .
Вирішуючи питання про припинення іпотеки, ОСОБА_1 мав залучити ТОВ «Діджи Фінанс» як кредитора та іпотекодержателя, якому належали права за кредитним договором та договором іпотеки. 

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У жовтні 2026 року представник ОСОБА_1 - адвокат Кравчук П. І. подала до Верховного Суду відзив, у якому просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін, як таку, що постановлена з правильним застосуванням норм матеріального права та без порушень норм процесуального права.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

13 вересня 2006 року між ПАТ КБ «Надра» (банк) і ОСОБА_1 (позичальник) укладений кредитний договір № 839/06-Ф відповідно до пункту 1 якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (кредит) в сумі 49 600 доларів США.

Згідно з пунктом 12 кредитного договору цільове використання кредиту:
- проведення розрахунків за договором купівлі-продажу від 13 вересня 2006 року № 2248, згідно з яким позичальник придбав у власність нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_3 ;
- проведення розрахунків за договором купівлі-продажу від 13 вересня 2006 року № 2254, згідно з яким позичальник придбав у власність нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2 .

За змістом пункту 8.5 кредитного договору, цей договір набирає чинності з дати його укладення і діє до остаточного виконання позичальником прийнятих на себе зобов`язань.

13 вересня 2006 року між ПАТ КБ «Надра» (іпотекодержатель) і позивачем (іпотекодавець) укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО Грищенко Н. О., реєстровий номер № 2276.
Предметом іпотеки є квартири АДРЕСА_4 .

Відповідно до пункту 5.2 договору іпотеки іпотекодавець у будь-який час до реалізації предмета іпотеки має право припинити звернення на нього виконанням зобов`язання у повному обсязі.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 15 червня 2015 року у справі № 465/2049/15-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» 40 482,06 доларів США заборгованості, що еквівалентно 474 881,62 грн та 3 654,00 грн судового збору.
Із описової і мотивувальної частин рішення суду встановлено, що сума боргу складається із: залишку кредиту, прострочених платежів, заборгованості зі сплати процентів, пені та штрафу.

07 грудня 2016 року ОСОБА_1 сплатив на рахунок Сихівського відділу державної виконавчої служби Львіського міського управління юстиції 478 535,62 грн із призначенням платежу: стягнення боргу та судового збору у ВП № НОМЕР_1 від 03 грудня 2015 року, що підтверджується квитанцією № ПН78408.

Постановою старшого державного виконавця Сихівського Відділу державної виконавчої служби м. Львова від 13 грудня 2016 року ВП № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 465/2049/15-ц, виданого Франківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» 474 881,62 грн боргу і 3 654,00 грн судового збору, виконавче провадження закінчено у зв`язку із фактичним виконанням виконавчого документу у повному обсязі.

08 травня 2020 року між ПАТ КБ «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Факторінгс» (далі - ТОВ «ФК «Факторінгс») укладений договір про відступлення права вимоги. Згідно з пунктом 1 цього договору банк відступив новому кредитору (ТОВ «ФК «Факторінгс») належні банку, а новий кредитор набув права вимоги банку до позичальника / іпотекодавця за кредитним договором і договором іпотеки від 13 вересня 2006 року.

02 червня 2021 року ТОВ «ФК «Факторінгс» відступило свої права вимоги ТОВ «Діджи Фінанс».

24 вересня 2021 року ТОВ «ФК «Діджи Фінанс» продало, а ТОВ «Торін Груп» купило відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу іпотечне майно, а саме: квартири АДРЕСА_4 .
Договори посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д. В., вчинені іпотекодержателем від свого імені в порядку статті 38 Закону України «Про іпотеку».

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 21 жовтня 2021 року у справі № 465/2049/15-ц відмовлено у задоволенні заяви ТОВ ФК Факторінгс» про заміну сторони виконавчого провадження з виконання рішення Франківського районного суду м. Львова від 15 червня 2015 року у зазначеній справі.

Ухвала суду мотивована тим, що ТОВ «ФК Факторінгс» не надало доказів того, що воно може бути кредитодавцем відповідно до пункту 1 частини першої статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». 
Крім того, 21 липня 2015 року судом видано виконавчий лист у цій справі, на виконання якого відкрито ВП № НОМЕР_1. Станом на день розгляду заяви ТОВ «ФК Факторінгс» встановлено, що постановою державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львова від 13 грудня 2016 року закінчено виконавче провадження № НОМЕР_1 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ПАТ «КБ «Надра» у зв`язку з його повним виконанням.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу (пункт четвертий частини другої статті 389 ЦПК України).
Підставою касаційного оскарження ухвали апеляційного суду є посилання заявника на порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ТОВ «Діджи Фінанс» не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права 

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вказаним вимогам закону ухвала суду апеляційної інстанції відповідає, доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують. 

Право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Якщо законом визначений порядок для вчинення певних дій, такий порядок в силу вимог вітчизняного та Європейського законодавства повинен дисциплінувати осіб, що звертаються до суду та не допустити судовий процес у безладний рух, так як право на суд не є абсолютним.

Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Отже, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Верховний Суд наголошує на тому, що судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Тлумачення наведених норм процесуального права свідчить про те, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу після спливу річного строку з дня складання повного тексту судового рішення. При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Такий правовий висновок висловлений Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у постанові від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13-ц (провадження № 61-41547сво18).

Незалучена до участі в справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок, і такий зв`язок має бути очевидним і безумовним, а не ймовірним (див. постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15 травня 2024 року у справі № 914/2259/17 та від 13 травня 2024 року у справі № 913/567/19).

У межах розгляду цієї справи предметом правової оцінки було питання правомірності вибуття іпотечного майна з власності ОСОБА_1 після того, як останній виконав свій обов`язок позичальника перед кредитором, тобто повністю сплатив заборгованість за кредитним договором, забезпеченим іпотекою.

Суд апеляційної інстанції встановив, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 15 червня 2015 року у справі № 465/2049/15-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором від 13 вересня 2006 року у розмірі 40 482,06 доларів США, що еквівалентно 474 881,62 грн та 3 654,00 грн судового збору. 
Відкрито ВП № НОМЕР_1 з примусового виконання вказаного судового рішення, у рамках якого 13 грудня 2016 року виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 у зв`язку із фактичним виконанням виконавчого документу у повному обсязі.

07 грудня 2016 року ОСОБА_1 виконав боргове зобов`язання за кредитним договором від 13 вересня 2006 року, однак ПАТ КБ «Надра» 08 травня 2020 року відступило право вимоги за кредитним та іпотечним договорами, які укладені 13 вересня 2006 року з ОСОБА_1 .

Судами встановлено, що майно ОСОБА_1 вибуло з його володіння поза його волею. 

Оскільки останнім набувачем спірного нерухомого майна, яке ОСОБА_1 просив витребувати на підставі статей 387, 388 ЦК України, було ТОВ «Торінг Груп», суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що права ТОВ «Діджи Фінанс», якого не залучено до участі у справі як співвідповідача, не порушені.

Саме по собі формальне посилання особи на можливі наслідки судового рішення, ухваленого у справі, в якій вона не приймала участі, не може бути достатньою підставою для визнання її суб`єктом, щодо якого цим рішенням вирішено питання про права, інтереси чи обов`язки.

Визначальним є не потенційний або гіпотетичний вплив судового рішення, а наявність у його змісті, а саме як у мотивувальній, так і в резолютивній частині, прямих висновків суду щодо правового статусу такої особи.

Згідно з частиною п`ятою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Крім того, звернення стягнення на предмет іпотеки можливе лише щодо майна, яке належить такій особі на праві власності, підтвердженому належним правовим титулом, а тому витребування спірного майна із чужого незаконного володіння ТОВ «Торінг Груп» не є порушенням прав ТОВ «Фіджи Фінанс», яке не було власником спірних квартир.

У такому випадку наявність спору щодо порядку або підстав звернення стягнення може бути предметом самостійного судового розгляду, однак не створює для відповідної особи процесуального права на апеляційне оскарження судового рішення, яке не стосується безпосередньо її прав, інтересів чи обов`язків.

Вказане підтверджується висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (провадження № 12-158гс19), відповідно до якого власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача.

З огляду на викладене, Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення у справі, не вирішував питання про права, свободи, інтереси та/або обов`язки ТОВ «Діджи Фінанс», оскільки мотивувальна частина рішення не містить висновків або суджень суду про права та/або обов`язки такої особи. У резолютивній частині судового рішення суд не вказав про права та/або обов`язки ТОВ «Діджи Фінанс». Внаслідок ухвалення оскаржуваного рішення ТОВ «Діджи Фінанс» не було наділено новими правами чи покладено на нього нові обов`язки або змінено наявні права та/або обов`язки.

Верховний Суд розглянув справу у межах доводів, наведених заявником у касаційній скарзі, які стали підставою для відкриття касаційного провадження; підстав вийти за межі розгляду справи судом касаційної інстанції не встановлено.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін.

Оскільки касаційна скарга залишається без задоволення, то відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» залишити без задоволення.

Ухвалу Львівського апеляційного суду від 18 серпня 2025 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Г. В. Коломієць

Д. Д. Луспеник

Ю. В. Черняк