Справа № 201/9731/23
Провадження № 2/201/262/2026

РІШЕННЯ
Іменем України

28 травня 2026 року  м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі головуючого судді Наумової О.С.,
за участю секретаря судового засідання Лучковської Я.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина
Короткий зміст позовної заяви

10.04.2006 між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №DNHLGK00000526, на підставі якого позичальник отримав кредит у розмірі 308 600 доларів США на термін до 08.04.2016 та зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.
10.03.2009 та 20.08.2019 між сторонами укладено додаткові угоди до кредитного договору №DNHLGK00000526 від 10.04.2006.
Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за кредитним договором, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав.

Предмет позову (з урахуванням зменшення розміру позовних вимог)

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ “ПриватБанк” заборгованість за кредитним договором №DNHLGK00000526 від 10.04.2006 в загальному розмірі 87 698,15 доларів США, яка складається: 63 046,40 доларів США заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 16 633,74 доларів США заборгованість по відсоткам; 8 018,01 доларів США заборгованість по комісії.

Заяви учасників процесу по суті справи.

Відповідач правом надання відзиву відповідно до ст. 178 ЦПК України не скористався. 

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Рух справи.

23.08.2023 АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №DNHLGK00000526 від 10.04.2006 у загальному розмірі 98 047,70 доларів США (т.1, а.с. 1-3).
21.09.2023 позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог у якій просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у загальному розмірі 87 698,15 доларів США (т.1, а.с. 28-29).
20.11.2023 ухвалою суду відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (т.1, а.с. 42).
21.03.2024 відповідачем подано клопотання про проведення судово-економічної експертизи та витребування від позивача документів (т. 1, а.с. 53-57).
23.04.2024 ухвалою суду здійснено перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання (т.1, а.с. 66-67).
08.05.2024 ухвалою суду задоволено клопотання відповідача про витребування від позивача документів, відкладено розгляд справи (т. 1, а.с. 72-73).
06.11.2024 від позивача надійшло клопотання про долучення доказів на виконання ухвали суду від 08.05.2024 (т. 1, а.с. 91-95).
06.11.2024 ухвалою суду задоволено клопотання відповідача про призначення судово-економічної експертизи, призначено по справі судово-економічну експертизу виконання якої доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, провадження у справі на період проведення експертизи - зупинено (т. 5, а.с. 141-143).
12.12.2024 від експертної установи надійшов рахунок на оплату експертизи та клопотання експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення судової економічної експертизи, а також лист щодо погодження строків проведення експертизи (т. 5, а.с. 145-155).
04.02.2025 від експертної установи повернулись матеріали справи без виконання судової економічної експертизи, оскільки експертам не надано додаткових матеріалів за клопотанням експерта та оплата за проведення експертизи по рахунку не здійснена (т. 5, а.с. 156).
05.02.2025 ухвалою суду відновлено провадження по справі, призначено розгляд (т.5, а.с. 158).
12.03.2025 від представника відповідача надійшло клопотання про повторне направлення матеріалів справи для проведення судово-економічної експертизи (т.5, а.с. 163-165).
12.03.2025 ухвалою суду повторно задоволено клопотання відповідача про призначення судово-економічної експертизи, призначено по справі судово-економічну експертизу виконання якої доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, провадження у справі на період проведення експертизи - зупинено (т. 5, а.с. 174-176). 
05.08.2025 від Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшли матеріали справи з висновком експерта №893-25 від 25.07.2025 (т. 5, а.с. 179-207).
11.08.2025 ухвалою суду відновлено провадження по справі, призначено розгляд (т. 5, а.с.208).
08.10.2025 від представника відповідача- адвоката Копиленко Д.І. надійшла заява про відкладення розгляду справи (т. 5, а.с. 215-216).
09.10.2025 судом відкладено розгляд справи (т. 5, а.с. 219).
04.12.2025 від представника відповідача- адвоката Копиленко Д.І. надійшла заява про відкладення розгляду справи.
29.01.2026 від представника відповідача- адвоката Копиленко Д.І. надійшла заява про продовження строків підготовчого провадження та відкладення розгляду справи.
07.04.2025 від представника відповідача- адвоката Копиленко Д.І. надійшла заява про відкладення розгляду справи.
07.04.2026 суд ухвалив у задоволенні клопотання представника відповідача - адвоката Копиленко Д.І. відмовити, судом закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 21.05.2026.
20.05.2026 від представника відповідача Копиленко Д.І. надійшла заява про відкладення розгляду справи з метою надання часу для завершення заходів щодо реструктуризації кредитної заборгованості та можливості врегулювання спору між сторонами у позасудовому порядку.
21.05.2026 представник позивача Провоторов Ю.В. у своїй заяві заперечував проти відкладення розгляду справи, зазначив, що відповідач неодноразово звертався до банку з висновками оціночних установ та з певною пропозицією, однак сторони не дійшли згоди щодо мирного врегулювання спору, у зв`язку з чим просив розглянути справу на підставі наявних доказів, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Відмовляючи у клопотанні відповідача про відкладення розгляду справи, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
Представник відповідача неодноразово надавав заяву про відкладення розгляду справи з метою вирішення питання про реструктуризації кредитної заборгованості. Натомість позивач дотепер не повідомив суду про наявність таких обставин, доказів наміру сторін врегулювати спір у позасудовому порядку не надано. Інших поважних причин відкладення розгляду справи відповідач не надав. Тому 21.05.2026 суд відмовив у задоволенні клопотання позивача про відкладення розгляду справи та продовжив розгляд справи.
Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 10.04.2006 між ЗАТ КБ “ПриватБанк” та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №DNHLGK00000526 на підставі п.1.1. якого Банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти готівкою на строк по 08.04.2016 включно, у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 308 600 доларів США на наступні цілі: 280 000 доларів США на купівлю нерухомості, а також 28 600 доларів США на сплату страхових платежів у сумі, у випадку та порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця та обов`язкової єдиноразової комісії у розмірі 1,00% від суми виданого кредиту за розрахунково-касове обслуговування в період сплати. Періодом сплати вважати період з “20” по “25” число кожного місяця.
Погашення заборгованості за цим договором (за винятком комісії, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: позичальник повинен надавати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 4 604,21 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості за кредитом, відсотками, винагородою. 
Кредит надається в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди і комісії в зазначені даним договором строки.
Забезпеченням виконання позичальником зобов`язань за даним договором виступає іпотека домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а також всі інші види іпотеки, поруки й т.п., надані Банку з метою забезпечення зобов`язань за даним договором (п.1.3. кредитного договору).
Відповідно до п.п.2.2.2, 2.2.3 кредитного договору, позичальник зобов`язався сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до п.1.1, 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 3.1, 3.2 даного договору. Повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного погашення кредиту. Сплатити Банку винагороду і комісію згідно п.1.1 даного договору.
Відповідно до п.3.8. кредитного договору, при непогашенні кредиту в строки, зазначені п.п.1.1, 2.3.3 цього Договору, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нарахування відсотків здійснюється згідно п.3.2 даного Договору з дати виникнення простроченої заборгованості.
За положенням п.4.1. кредитного договору, при порушенні позичальником будь-якого зобов`язання, передбачених п.п.2.2.2, 2.2.3 даного Договору, Банк має право нарахувати, а позичальник зобов`язується сплатити Банку пеню в розмірі 3,00 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.
Видача кредитних коштів у розмірі 280 000 доларів США підтверджується Заявою на видачу готіки №1 від 10.04.2006 (т.1, а.с. 10, 96), а також виписками по рахункам, що містяться в матеріалах справи.
10.03.2009 укладена Додаткова угода №1 до кредитного договору №DNHLGK00000526 від 10.04.2006 про наступне:
1. В п.1.2 абзацу 2 викласти “рахунок 2909 1 515341 401 для зарахування коштів, які надходять згідно умов цього договору,”
2. В п.2.4.1 замість слів “(як в повному, так і частковому)” викласти “повному”.
3. Викласти п.3.3. розділу “Порядок розрахунків” у наступній редакції:
“3.3. Кошти, отримані від Позичальника на рахунки, які вказані у п.1.2 даного договору, насамперед направляються для відшкодування витрат/збитків Кредитора згідно п.п.2.2.9, 2.3.8. цього договору, далі пені згідно розділу 4 цього договору, далі - простроченої комісії по Кредиту, далі - простроченої винагороди, далі - прострочених відсотків, далі - простроченої заборгованості за Кредитом. Частина суми, що залишилась (у т.ч. сума до 10 USD або еквівалента до 10 USD, надана Позичальником понад суму щомісячного платежу згідно п.1.1.), направляється в наступному порядку: комісії по цьому договору, далі - винагороди, далі - відсотків, далі - прострочена заборгованість по кредиту, далі - Кредит по даному договору. У випадку, якщо сума, направлена Позичальником, як в готівковому, так і безготівковому порядку на погашення заборгованості за цим Договором перевищує платежі Позичальника згідно даного пункту у розмірі більше 10 USD або еквівалент 10 USD, Позичальник доручає Кредитору направляти залишок коштів на поточний рахунок № НОМЕР_1 , який відкривається Позичальником в дату виникнення першого випадку часткової переплати.”
4. Дана додаткова угода набуває чинності з дати підписання її сторонами і діє протягом терміну дії Кредитного договору.
20.08.2019 укладена Додаткова угода №2 до кредитного договору №DNHLGK00000526 від 10.04.2006 про наступне:
1. Внести наступні зміни:
1.1. Сторони узгодили про зменшення заборгованості в частині заборгованості по сплаті відсотків на 0,00 дол. США, по сплаті комісії на 0,00 дол. США, пені на 502582,43 дол. США. Вказані суми за рішенням Банку прощені.
1.2. Встановити на дату підписання цієї Додаткової Угоди заборгованість за Договором у розмірі 50000,00 грн, що складає заборгованість за основним боргом 0,00 грн, відсотками 0,00 грн, комісії 0,00 грн, пені 50000,00 грн.
1.3. Дата остаточного погашення заборгованості за Договором, визначеної у п.1.2. даної Додаткової угоди, становить 20-08-2019 р.
Для виконання даного Договору Банк відкриває Позичальникові рахунок НОМЕР_2 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості.
1.4. У разі несвоєчасного погашення заборгованості, вся несплачена заборгованість, що встановлена п.1.2. даної Додаткової угоди, стає простроченою на наступний день після дати вказаної у п.1.3. даної Додаткової угоди.
1.5. Терміни позовної давності по вимогах про стягнення Кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за Договором встановлюється сторонами тривалістю 5 (п`ять) років.
2. Всі інші умови Договору, що не суперечать умовам цієї Додаткової Угоди, лишаються незмінними.
3. Ця Додаткова Угода вступає в дію з моменту її підписання Сторонами та діє протягом строку дії Договору.
4. Ця Додаткова угода складена на українській мові в 2 екземплярах, які мають однакову юридичну силу, є невід`ємною частиною Договору.
Станом на 30.08.2023 заборгованість за кредитним договором №DNHLGK00000526 від 10.04.2006 складає у загальному розмірі 227 698,15 доларів США (63 046,40 доларів США тіло кредиту; 16 633,74 доларів США проценти; 8 018,01 доларів США комiсiя; 140 000,00 доларів США пеня).
Позивач виконав взяті на себе зобов`язання з видачі кредитних коштів. 
Відповідач не заперечує проти укладення кредитного договору, додаткових угод до нього, отримання кредитних коштів та неналежне виконання взятих на себе зобов`язань. Позичальник взяті на себе зобов`язання з повернення наданих кредитних коштів, процентів, комісії не виконує, чим порушує законні права та інтереси позивача.
Таким чином, між сторонами склалися кредитні правовідносини з приводу виконання зобов`язання щодо кредитної заборгованості, які врегульовані нормами Глави 71 Цивільного кодексу України.

2. Мотивувальна частина
Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За приписами ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За положенням ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Досліджені судом письмові докази підтверджують укладання ОСОБА_1 з АТ КБ “ПриватБанк” кредитного договору №DNHLGK00000526 від 10.04.2006 та отримання на його підставі кредитних коштів, а також неналежне виконання відповідачем умов договору. 
Згідно розрахунку заборгованості, що міститься в матеріалах справи (т. 1, а.с. 30-31), заборгованість за кредитним договором №DNHLGK00000526 від 10.04.2006 станом на 30.08.2023 складає у загальному розмірі 227 698,15 доларів США з якої: 63 046,40 доларів США загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 16 633,74 доларів США загальний залишок заборгованості за процентами; 8 018,01 доларів США заборгованiсть з комiсiї; 140 000,00 доларів США загальна сума нарахованої пені.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України).
Відповідно до заяви про зменшення розміру позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача 87 698,15 доларів США, яка складається: 63 046,40 доларів США заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 16 633,74 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 8 018,01 доларів США заборгованість по комісії (т.1, а.с. 28-29).
За положенням п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України встановлено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Під час розгляду справи, представником відповідача подано клопотання про призначення по справі судово-економічної експертизи, яке обгрунтовано тим, що відповідач не погоджується з заборгованістю, яка визначена в позовних вимогах, вважає її безпідставною та недоведеною, такою, що визначена без надання аналітичного розрахунку. Відповідач не володіє спеціальними знаннями в галузі бухгалтерії та економіки, у нього відсутнє розуміння щодо визначення розміру основної заборгованості та заборгованості по відсоткам за несвоєчасне погашення кредиту. 
12.03.2025 ухвалою суду задоволено клопотання представника відповідача про призначення судово-економічної експертизи, на вирішення експерта поставлено такі питання:
-який розмір заборгованості по тілу кредиту, заборгованість по відсоткам за користування кредитом, процентам за прострочення кредиту, комісії за користування кредитом, пені за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором, визначений в позовних вимогах, відповідає дійсному розміру заборгованості з врахуванням позовної давності 3 роки за кожний місячний платіж по кредитному договору № DNHLGK 00000526 від 10.04.2006?
-якою є реальна процентна ставка за кредитним договором № DNHLGK 00000526 від 10.04.2006?
-яким є абсолютне значення подорожчання кредиту (фактична сума переплати за кредитом) відповідно до кредитного договору № DNHLGK 00000526 від 10.04.2006?
05.08.2025 на виконання ухвали до суду надійшов висновок експерта (т. 5, а.с. 179-207).
Згідно висновку експерта №893-25 від 25.07.2025 Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України за результатами проведення судової економічної експертизи судовим експертом Коноваловим Ю.В., що надійшов на виконання ухвали суду, надано наступні висновки:
По першому питанню: В межах наданих документів підтверджується, що розмір заборгованості по тілу кредиту у сумі 63 046,40 дол. США, заборгованість по відсоткам за користування кредитом у сумі 16 633, 74 дол. США, процентам за прострочення кредиту у сумі 16 633,74 дол. США, комісії за користування кредитом у сумі 8 017,01 дол. США, пені за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором у сумі 843 753,15 дол. США, визначений в позовних вимогах, відповідає дійсному розміру заборгованості з врахуванням позовної давності 3 роки за кожний місячний платіж по кредитному договору №DNHLGK00000526 від 10.04.2006.
По другому питанню: Реальна процентна ставка за кредитним договором №DNHLGK00000526 від 10.04.2006 становить 19,16%.
По третьому питанню: Абсолютне значення подорожчання кредиту (фактична сума переплати за кредитом) відповідно до кредитного договору №DNHLGK00000526 від 10.04.2006 становить 308 724,74 дол. США.
Відповідно до ч. 1 ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.
На підставі ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Оцінюючи висновок експерта №893-25 від 25.07.2025 разом з іншими доказами, суд зазначає, що він відповідає вимогам всебічності, повноти, об`єктивності і обґрунтованості. 
Суд бере до уваги цей висновок у сукупності з первинними бухгалтерськими документами (виписками по рахунках та меморіальними ордерами), розрахунком заборгованості, умовами кредитного договору та іншими додатково поданими доказами. 
Від учасників справи заперечень чи зауважень з приводу висновків судового експерта не надходило, клопотань про призначення повторної або додаткової експертизи не подавалось.
Відповідно до п.3.1. Глави 3 розділу III «Економічна експертиза» Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.1998 визначено, що основними завданнями експертизи документів фінансово-кредитних операцій є визначення, зокрема: документальної обґрунтованості оформлення банківських операцій з відкриття рахунків, руху грошових коштів на рахунках; документальної обґрунтованості оформлення та відображення в обліку операцій з видачі, використання та погашення кредитів.
Зі змісту висновку експерта вбачається, що судовим експертом дослідження проведено в обсязі наданих документів, які знаходяться в матеріалах цивільної справи, клопотань про витребування додаткових документів від судового експерта не надходило, він містить дані, на підставі яких документів експерт дійшов висновку.
Судовим експертом застосовано нормативні акти в редакціях, які діяли на момент здійснення фінансових операцій та актуальні методики, які використовуються експертом при вирішенні поставлених перед ним питань.
У висновку експертом зазначено, що розбіжності між результатами розрахунку заборгованості за договором №DNHLGK00000526 від 10.04.2006, здійсненим АТ КБ “Приватбанк” та наданим до заяви про зменшення розміру позовних вимог від 06.09.2023, і результатами проведеного експертом перерахунку відсутні.
Твердження експерта про те, що розмір заборгованості, визначений в позовних вимогах, відповідає дійсному розміру, є формою підтвердження арифметичної правильності наданого позивачем розрахунку.
При цьому, суд зазначає, що заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву, оскільки за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Визначення реальної процентної ставки у розмірі 19,16% свідчить про проведення експертом калькуляцій із урахуванням не лише номінальної ставки, а й супутніх витрат позичальника, що відповідає вимогам законодавства та методикам бухгалтерського обліку, тому суд визнає цей висновок належним та допустимим доказом.
Однак, реальна процентна ставка використовується для оцінки повної вартості кредиту до його підписання, а також у справах про визнання окремих умов кредиту недійсними, тому розмір реальної процентної ставки не впливає на розрахунок суми заборгованості, оскільки суд керується номінальною процентною ставкою, розміром виданого кредиту та умовами самого кредитного договору.
Визначене експертом абсолютне значення подорожчання кредиту у розмірі 308 724,74 дол. США є кінцевим фінансовим вираженням загальних витрат позичальника за весь період дії договору понад суму отриманого тіла кредиту. Зазначений висновок є чітким, однозначним і не допускає подвійного тлумачення. Він приймається судом як підтвердження фактичного обсягу сукупних фінансових зобов`язань, які покладалися на відповідача за укладеним правочином.
Водночас суд зазначає, що цей показник має інформаційний характер і слугує для оцінки доцільності кредиту під час його оформлення, тоді як предметом судового розгляду є стягнення фактично нарахованої заборгованості під час виконання договору. 
Щодо відповіді на питання про дослідження розрахунку реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту, то відповіді на ці питання викладені експертом у відомостях результатів дослідження розрахунку заборгованості за договором №DNHLGK00000526 від 10.04.2006 станом на 30.08.2023.
Висновок судово-економічної експертизи відповідає вимогам ст. 102 ЦПК України, містить докладний опис проведених досліджень, зроблений на основі аналізу наданих матеріалів справи та фінансових документів та підтверджує арифметичну коректність математичної моделі розрахунку, наданого позивачем до позову.
Таким чином, зазначений висновок судового експерта Коновалова Ю.В. складено відповідно до вимог чинного законодавства, будь-яких порушень процесуального законодавства та методології при його складанні судом не встановлено. 
Відтак, вказаний висновок судової економічної експертизи визнається судом належним і допустимим доказом у справі, який узгоджується з іншими долученими до справи доказами як окремо, так і у їх сукупності та додатково підтверджує розмір позовних вимог. 
З огляду на наведене слід також зазначити, що відповідач не оспорював умови кредитного договору та додаткових угод до нього, зустрічних позовних вимог не заявляв. 
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Під час розгляду справи відповідач не спростував розмір заявленої до стягнення кредитної заборгованості, власний розрахунок не надав, також не надав доказів погашення боргу або належного виконання взятих на себе зобов`язань за договором, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Приймаючи до уваги наведені вище положення закону, враховуючи встановлені судом факти та зміст позовних вимог, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ “ПриватБанк” заборгованість у загальному розмірі 87 698,15 доларів США, згідно заяви про зменшення розміру позовних вимог та розрахунку, який відповідачем не спростований.

Розподіл судових витрат.

Щодо судового збору.

На підставі ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову з відповідача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 48 093,66 грн (87 698,15*36,56*1,5%).
Одночасно суд зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог.
З урахуванням вищевикладеного, решта суми судового збору (5 675,70 грн) може бути повернута з Державного бюджету України на підставі відповідної заяви особи, яка його сплатила.

Щодо витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі, витрати пов`язані з проведенням судової економічної експертизи в повному обсязі покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76-81, 89, 102, 110, 141, 178, 259, 263-265 ЦПК України, суд, 

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №DNHLGK00000526 від 10.04.2006 в загальному розмірі 87 698,15 доларів США, яка складається з: 63 046,40 доларів США заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 16 633,74 доларів США заборгованість по відсоткам; 8 018,01 доларів США заборгованість по комісії.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору в сумі 48 093,66 грн

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 28 травня 2026 року.

Суддя О.С. Наумова