Справа № 545/5761/24 
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2026 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Стрюк Л.І.,
з участю секретаря Новак Ю.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтаві питання щодо стягнення судових витрат по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права власності на нерухоме майно, - 

в с т а н о в и в:

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 10 червня 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права власності на нерухоме майно – залишено без розгляду.
Представником відповідача заявлено клопотання про стягнення судових витрат. В обгрунтування зазначала, що відповідач ОСОБА_2 внаслідок необгрунтованих та недобросовісних дій позивача ОСОБА_1 у зв`язку з поданням завідомо безпідставної позовної заяви понесла витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15592,50 грн. Посилаючись на вищенаведене просила стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати у розмірі 15592,50 грн.
Представник позивача подала заперечення щодо стягнення судових витрат, посилаючись на те, що позивачем не було вчинено необґрунтованих дій, відтак, при залишенні позову без розгляду судові витрати не підлягають стягненню; окрім того, розмір понесених витрат не підтверджений належними доказами та є неспівмірним із складністю справи.
У судовому засіданні представник позивача адвокат Ткаченко А.В. заперечувала проти задоволення клопотання та просила відмовити у стягненні судових витрат.
Представник відповідача подану заяву підтримала та просила задовольнити.
Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 10 червня 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права власності на нерухоме майно – залишено без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України.
Так, залишаючи позов без розгляду, суд мотивував свою ухвалу повторною неявкою належним чином повідомленого позивача та її представника.
Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. 
Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити:
?які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими;
?чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду;
?чи були його дії умисними та чим це підтверджується.
Із системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України вбачається, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних із розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.
Отже, проаналізувавши процесуальну поведінку сторін та дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання про стягнення судових витрат. При цьому суд враховує, що справа перебуває у провадженні суду з 31.12.2024, ухвалою від 03.09.2025 підготовче провадження закрито і справу призначено до судового розгляду, проте позивач та її представник з`явилися лише в одне судове засідання(03.12.2025) із призначених шести. 
Разом з тим, у судовому засіданні 03.12.2025 представник позивача адвокат Ткаченко А.В. заявила клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження, приєднання доказів до матеріалів справи, витребування доказів та виклик і допит свідків, у задоволенні якого було відмовлено. 15.01.2026 позивач надала клопотання про залишення позову без розгляду, однак ухвалою суду від 05.03.2026 у його задоволенні відмовлено, оскільки підготовче засідання закрито та розпочато судовий розгляд справи. 
Також суд звертає увагу, що ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 16.03.2026 під головуванням судді Цибізової С.А. відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без перебування у шлюбі між собою або у будь-якому іншому шлюбі, яка дотепер не розглянута. 
Зазначені обставини свідчать про необґрунтованість дій позивача у цьому провадженні та свідоме небажання завершувати судовий розгляд по суті, що є правовою підставою для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Згідно з ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Положеннями статті 137 ЦПК України встановлено, що до складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та адвокатом Хлистун Іриною Миколаївною укладено договір про надання правової допомоги №04/06/25 від 04.06.2025 (130-131).
Відповідно до акту-розрахунку №04/06/25 адвокатом Хлистун І.М.:
-аналіз матеріалів справи, консультації – 800 грн;
-складання та подання відзиву на позовну заяву – 1000 грн;
-позовна заява, відзив на позовну заяву – 5000 грн;
-відповідь на відзив, заперечення – 3000 грн;
-участь в судових засіданнях – 1500 грн;
-виїзна консультація – 3000 грн.
Загальна вартість наданих адвокатом послуг складає 15592,50 грн.

Відповідно до ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.
Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).
При визначенні розміру витрат на правничу допомогу суд бере до уваги і те, що розгляд справи не відбувся, а завершився ухвалою про залишення позову без розгляду, відкритих зловживань процесуальними правами з боку позивача судом не встановлено, однак наявні ознаки свідомих необґрунтованих дій сторони позивача, що спричинило понесення необґрунтованих витрат відповідачем. 
З урахуванням фактичного обсягу наданих адвокатом Хлистун І.М. юридичних послуг, співмірності суми витрат зі складністю справи та відповідності суми понесених витрат критеріям реальності і розумності, часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), а також з врахуванням заперечень сторони позивача, суд вважає, що з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.
Керуючись ст.ст. 137, 265, 270 ЦПК України, 

в и р і ш и в:

Ухвалити додаткове рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права власності на нерухоме майно.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя:          Л.  І.  Стрюк