ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

20 травня 2026 року
м. Київ

справа № 128/2672/17

провадження № 61-12375св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д. 
суддів: Гулейкова І. Ю., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи:  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Собчук Валентин Васильович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , яка подана їхнім представником - адвокатом Непийводою Катериною Вікторівною, на постанову Вінницького апеляційного суду від 16 вересня 2025 року у складі колегії суддів: Сала Т. Б.,Берегового О. Ю, Голоти Л. О.,

ВСТАНОВИВ: 

1. Описова частина 

Короткий зміст заяви

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Собчук В. В., про заміну сторони виконавчого провадження.

Заява мотивована тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 травня 2018 року у справі № 128/2672/17позов ОСОБА_1 ,  ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договорами позики задоволено; стягнуто з ОСОБА_5 на його користь суму боргу за договорами позики від 31 грудня 2012 року, 20 грудня 2013 року у розмірі 118 000 доларів США, що станом на 05 жовтня 2017 року еквівалентно 3 163 438,99 грн, а також суму боргу за договором позики від 26 вересня 2017 року у розмірі 23 500 грн; стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 суму боргу за договорами позики від 25 березня 2011 року, 26 вересня 2017 року у розмірі 112 000 доларів США, що станом на 05 жовтня 2017 року еквівалентно 3 002 586,16 грн. Вказане рішення суду набрало законно сили 26 червня 2018 року.

07 вересня 2018 року Вінницьким міським судом Вінницької області було видано виконавчий лист № 128/2672/17 про стягнення з ОСОБА_5 на його користь суми боргу за договорами позики від 31 грудня 2012 року, 20 грудня 2013 року у розмірі 118 000 доларів США, що станом на 05 жовтня 2017 року еквівалентно 3 163 438,99 грн, а також суму боргу за договором позики від 26 вересня 2017 року у розмірі 23 500 грн.

Постановою приватного виконавця Собчука В. В. від 13 листопада 2023 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2з примусового виконання виконавчого листа № 128/2672/17, виданого 07 вересня 2018 року Вінницьким міським судом Вінницької області, де боржником є ОСОБА_5 .

Вказував, що боржник ОСОБА_5  помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкоємцями його майна є діти: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , про що він дізнався з листа приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Нідзельської І. Є. від 30 квітня 2025 року, адресованого приватному виконавцю виконавчого округу Вінницької області Собчуку В. В.

Посилаючись на положення статті 442 ЦПК України, частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», вважав, що наявні підстави для заміни сторони її правонаступником у зв`язку зі смертю боржника.

Ураховуючи наведене,  ОСОБА_1 просив суд: 
- замінити боржника у справі № 128/2672/17 з ОСОБА_5 на його спадкоємців: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ; 
- видати новий виконавчий лист у цій справі у зв`язку зі смертю боржника.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 липня 2025 року у складі судді Вохмінової О. С. у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що кредитор, достовірно знаючи про коло спадкоємців і про прийняття ними спадщини після смерті боржника ОСОБА_5 , не пред`явив до них вимог щодо погашення заборгованості у шестимісячний строк, передбачений частиною третьою статті 1281 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), тому втратив право такої вимоги, що є підставою для відмови у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Районний суд дійшов висновку, що ОСОБА_1  дізнався про прийняття спадщини  ОСОБА_3 , ОСОБА_2 після смерті  ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , із заяви спадкоємців про перегляд рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 травня 2018 року у справі № 128/2672/17за нововиявленими обставинами, яку він особисто отримав 17 жовтня 2024 року, проте не вчинив жодних активних дій і не пред`явив вимоги до спадкоємців померлого боржника протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини, а пред`явив таку вимогу у формі подання до суду заяви про заміну сторони виконавчого провадження лише 08 травня 2025 року.

Суд першої інстанції також зазначив, що Законом України «Про виконавче провадження» не передбачена видача нового виконавчого листа у зв`язку зі смертю боржника, тому у задоволенні цієї вимоги ОСОБА_1 також слід відмовити.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Вінницького апеляційного суду від 16 вересня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 16 липня 2025 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.
Заяву ОСОБА_1 задоволено частково.
Замінено сторону виконавчого провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа № 128/2672/17, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 07 серпня 2018 року, а саме боржника ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на його правонаступників: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .
У задоволенні решти вимог заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що районний суд дійшов правильного висновку про те, що  ОСОБА_1  повинен пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину або ж з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, проте помилково відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження через недотримання ним строків пред`явлення вимоги кредитора до спадкоємців боржника ОСОБА_5 вимог щодо погашення заборгованості, визначених частиною третьою статті 1281 ЦК України.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що 17 жовтня 2024 року (день отримання ОСОБА_1 заяви спадкоємців боржника про перегляд рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 травня 2018 року у справі № 128/2672/17за нововиявленими обставинами) та 28 жовтня 2024 року (день подання заперечень на заяву) не є початком відліку шестимісячного строку для звернення до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, оскільки ці дати лише припускають можливість обізнаності ОСОБА_1 про факт прийняття ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спадщини після смерті боржника. Беззаперечних доказів, які б підтверджували прийняття спадщини заявниками після смерті боржника у виконавчому провадженні до заяви не було додано, а заявниками лише констатувався цей факт, який суд повинен перевірити при розгляді заяви по суті.

Апеляційний суд вважав, що  ОСОБА_1 , як кредитор, дізнався про факт прийняття ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спадщини після смерті боржника в день отримання копії повного тексту ухвали суду першої інстанції, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про перегляд рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 травня 2018 року за нововиявленими обставинами.Ураховуючи, що повний текст ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 10 січня 2025 року про відмову у задоволенні заяви про перегляд рішенняза нововиявленими обставинами був складений 15 січня 2025 року, а із заявою про заміну сторони виконавчого провадження ОСОБА_1 звернувся 07 травня 2025 року, суд вважав, що строк для звернення кредитора з вимогами до спадкоємців боржника відповідно до частини третьої статті 1281 ЦК України ним не пропущено.

Апеляційний суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог  ОСОБА_1 про видачу нового виконавчого листа у цій справі, оскільки законодавство не передбачає видачу нового виконавчого листа у зв`язку зі смертю боржника у виконавчому провадженні чи при вирішенні питання про заміну сторони виконавчого провадження. Ухвала суду про заміну сторони виконавчого провадження є підставою для винесення виконавцем своєї постанови про заміну сторони виконавчого провадження (пункт 12 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень»).

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 , ОСОБА_2 - адвокат Непийвода К. В., посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить постанову Вінницького апеляційного суду від 16 вересня 2025 року скасувати та залишити в силі ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 16 липня 2025 року.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У жовтні 2025 року касаційна скарга  ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , яка подана їхнім представником - адвокатом Непийводою К. В., надійшла до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 жовтня 2025 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі; витребувано цивільну справу із суду першої інстанції; роз`яснено учасникам справи право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України; клопотання заявників про зупинення виконання постанови Вінницького апеляційного суду від 16 вересня 2025 року задоволено та зупинено виконання оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції до закінчення касаційного провадження.

У листопаді 2025 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 квітня 2026 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 

Касаційна скарга  ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , яка подана їхнім представником - адвокатом Непийводою К. В., мотивована тим, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції не відповідає положенням статей 263-265 ЦПК України та підлягає скасуванню, оскільки апеляційний суд неповно дослідив та надав правову оцінку наявним у справі доказам.

Вказує, що висновки апеляційного суду не відповідають обставинам справи, оскільки ОСОБА_3 , ОСОБА_2 належно повідомили ОСОБА_1 про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та прийняття ними спадщини після смерті боржника у заяві про перегляд рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 травня 2018 року за нововиявленими обставинами. Водночас, пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців було здійснено поза межами шестимісячного строку, як було правильно встановлено під час розгляду справи судом першої інстанції, за результатами чого було ухвалено законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у зв`язку із пропуском строку для пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу.

У жовтні 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Чайка Р. О., подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому зазначив про необґрунтованість доводів касаційної скарги та відсутність підстав для скасування оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, яка відповідає вимогам статей 263-265 ЦПК України.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 травня 2018 року у справі № 128/2672/17позов ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договорами позики задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договорами позики від 31 грудня 2012 року, 20 грудня 2013 року у розмірі 118 000 доларів США, що станом на 05 жовтня 2017 року еквівалентно 3 163 438,99 грн, а також суму боргу за договором позики від 26 вересня 2017 року у розмірі 23 500 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 суму боргу за договорами позики від 25 березня 2011 року, 26 вересня 2017 року у розмірі 112 000 доларів США, що станом на 05 жовтня 2017 року еквівалентно 3 002 586,16 грн (том 1, а. с. 148-150).

Вказане рішення суду набрало законної сили 26 червня 2018 року.

07 серпня 2018 року Вінницьким міським судом Вінницької областіна підставі вказаного рішення суду було видано виконавчі листи № 128/2672/17 (том 1, а. с. 158).

13 листопада 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Собчуком В. В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 суми боргу за договорами позики від 31 грудня 2012 року, 20 грудня 2013 року у розмірі 118 000 доларів США, що станом на 05 жовтня 2017 року еквівалентно 3 163 438,99 грн, а також суми боргу за договором позики від 26 вересня 2017 року у розмірі 23 500 грн. Стягувачем у вказаному виконавчому провадженні є ОСОБА_1 , боржником - ОСОБА_5 (том 1, а. с. 222).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області 15 квітня 2024 року (том 1, а. с. 227).

Відповідно до довідки приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Нідзельської І. Є. від 30 квітня 2025 року № 96/0-16 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 у права спадкоємців вступили: донька померлого - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син померлого - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказані громадяни щодо оформлення спадщини не зверталися (том 3, а. с. 4).

На підставі заяв ОСОБА_3 , ОСОБА_2 приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Нідзельською І. Є. було заведено спадкову справу № 67/2024 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

25 вересня 2024 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , як спадкоємці боржника ОСОБА_5 , звернулися до суду із заявою про перегляд рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 травня 2018 року у справі № 128/2672/17 за нововиявленими обставинами, в якій повідомили, що 11 вересня 2024 року вони прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 шляхом подання нотаріусу відповідних заяв (том 1, а. с. 183-186).

Згідно з довідкою приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Нідзельської І. Є., виданою  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 17 жовтня 2024 року, спадкоємцями майна померлого ОСОБА_5 за заповітом у рівних частках (по 1/2) є його діти: донька ОСОБА_3 та син ОСОБА_2 (том 2, а. с. 14).

Виконавче провадження № НОМЕР_2 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 заборгованості зупинене за заявою ОСОБА_1 від 19 травня 2025 року у зв`язку із розглядом заяви про заміну боржника правонаступниками.

2. Мотивувальна частина 

Позиція Верховного Суду

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Відповідно до абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга  ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , яка подана їхнім представником - адвокатом Непийводою К. В., задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постанова апеляційного суду ухвалена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно із частиною другою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Питання процесуального правонаступництва врегульовані частиною першою статті 55 ЦПК України, згідно з якою у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.

Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі. Відтак, особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав і обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.

Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 55 ЦПК України, є переходом процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку із вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Згідно із частинами першою, другою статті 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження, суд замінює таку сторону її правонаступником за заявою сторони (заінтересована особа), державного або приватного виконавця. 

Зазначена норма процесуального закону кореспондується із частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», в якій зазначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Cмерть боржника слід розглядати як вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження.

Вказаними нормами права, виходячи з їх системного тлумачення, передбачено заміну сторони виконавчого провадження (у разі її смерті) правонаступником.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 523/2357/20 (провадження № 14-11цс22).

У справі, яка переглядається Верховним Судом, до складу спадщини після смерті боржника входить, зокрема, обов`язок щодо повернення боргу за договорами позики, що належав  ОСОБА_5 за життя.

Вказаний обов`язок не припинився внаслідок смерті боржника та продовжує існувати.

Отже, процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні у разі смерті боржника (фізичної особи) є можливим.

Згідно із частиною першою статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється з смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку із цим не може бути виконано іншою особою.

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (частини третя, четверта статті 1281 ЦК України.

Оскільки зі смертю боржника його грошові зобов`язання включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців боржника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до боргових зобов`язань. Сплив цих строків має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права) за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань (див.: постанову Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2024 року у справі № 638/1046/14-ц (провадження № 14-12цс24)).

Відповідно до статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Звернення кредитора безпосередньо до суду, зокрема із заявами про процесуальне правонаступництво та (або) про заміну сторони виконавчого провадження, слід розглядати як пред`явлення кредитором вимог до спадкоємця боржника в порядку статті 1281 ЦК України (див.: пункт 117 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20), пункти 9.3.-9.4. постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 жовтня 2023 року у справі № 523/2357/20 (провадження № 14-11цс21)).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Згідно із положеннями частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Установивши, що ОСОБА_1 , як кредитор, дізнався про факт прийняття ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спадщини після смерті боржника в день складення повного тексту ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 10 січня 2025 року про відмову у задоволенні заяви про перегляд рішенняза нововиявленими обставинами - 15 січня 2025 року, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження, оскільки кредитор не пропустив передбачений частиною третьою статті 1281 ЦК України строк для звернення з вимогами до спадкоємців померлого боржника.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши заяву  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про перегляд справи за нововиявленими обставинами, встановив, що серед матеріалів, доданих до вказаної заяви, відсутні документи, які б стверджували, що спадкова справа заведена на підставі заяв ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , тобто на стадії подання заяви та прийняття її до розгляду беззаперечних доказів того, що саме заявники прийняли спадщину, у суду не було. Разом із цим, в ухвалі Вінницького міського суду Вінницької області від 10 січня 2025 року про відмову у задоволенні заяви про перегляд рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 травня 2018 року за нововиявленими обставинами суд встановив, що спадкоємцями ОСОБА_5 за заповітом є його діти в рівних частках: донька - ОСОБА_3 та син - ОСОБА_2 .

Апеляційний суд правильно зазначив, що 17 жовтня 2024 року (день отримання ОСОБА_1 заяви спадкоємців боржника про перегляд рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 травня 2018 року у справі № 128/2672/17 за нововиявленими обставинами) та 28 жовтня 2024 року (день подання заперечень на заяву) не є початком відліку шестимісячного строкудля звернення до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, оскільки ці дати лише припускають можливість обізнаності ОСОБА_1 про факт прийняття ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спадщини після смерті боржника. Беззаперечних доказів, які б підтверджували прийняття спадщини заявниками після смерті боржника у виконавчому провадженні до заяви не було додано, а ними лише констатувався цей факт, який суд повинен перевірити при розгляді заяви по суті.

Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про наявність правових підстав для задоволення заяви  ОСОБА_1  про заміну сторони виконавчого провадження, оскільки кредитор дотримався строків пред`явлення вимоги кредитора до спадкоємців боржника ОСОБА_5 вимог щодо погашення заборгованості, визначених у частині третій статті 1281 ЦК України.

Наведені в обґрунтування касаційної скарги доводи, не можуть бути підставами для скасування оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм права, які регулюють спірні правовідносини, були предметом дослідження у судах попередніх інстанцій з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах закону, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає без задоволення касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають, то колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову апеляційного суду - без змін.

Згідно із частиною третьою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 жовтня 2025 року зупинено виконання постанови Вінницького апеляційного суду від 16 вересня 2025 року до закінчення касаційного провадження.

Оскільки Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції - без змін, виконання судового рішення, яке було зупинено до закінчення перегляду справи в касаційному порядку, слід поновити.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, то судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом цієї справи в суді касаційної інстанції, покладаються на заявника.

Керуючись статтями 400, 402, 406, 409, 410, 416, 419, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу  ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , яка подана їхнім представником - адвокатом Непийводою Катериною Вікторівною, залишити без задоволення.

Постанову Вінницького апеляційного суду від 16 вересня 2025 рокузалишити без змін.

Поновити виконання постанови Вінницького апеляційного суду від 16 вересня 2025 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді:	І. Ю. Гулейков   Г. В. Коломієць   Р. А. Лідовець   Ю. В. Черняк