Справа № 296/6160/26
3/296/1487/26 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" червня 2026 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі
Головуючої судді Шимон Л.С., 
при секретарі Бричук Ю.В., 
за участю прокурора Романчук Т.А.,
особи, яка притягується до відповідальності, 
розглянувши матеріали, які надійшли з Національного агентства з питань запобігання корупції, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого заступником директора Департаменту – начальником управління реформ і розвитку медичної допомоги населенню Департаменту охорони здоров`я Житомирської обласної державної (військової) адміністрації, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,
за ч.2 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ :
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язаного з корупцією №47-01/188/26 від 19.05.2026 року, ОСОБА_1 , обіймаючи з 01.12.2020р. посаду заступника директора Департаменту – начальника управління реформ і розвитку медичної допомоги населенню Департаменту охорони здоров`я Житомирської обласної державної (військової) адміністрації, якому присвоєно 4 ранг державного службовця в межах категорії «Б» посад державної служби, відповідно до п.«в» п.1 ч.1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» будучи суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення, в порушення вимог ст.52 Закону у десятиденний строк з моменту отримання 25.08.2025р. доходу від продажу 1/2 частки нерухомого майна (квартири) на суму 706122грн, що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2025 року, письмово не повідомив про це Національне агентство з питань запобігання корупції шляхом внесення відомостей до єдиного державного реєстру декларацій осіб, які уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднення на офіційному веб-сайті Національного агентства, чим порушив вимоги, передбачені чинним законодавством України, за наступних обставин.
Так, на підставі наказу Департаменту охорони здоров`я Житомирської обласної державної адміністрації від 30.11.2020 року №259-ос ОСОБА_1 призначено на посаду заступника директора Департаменту в порядку переведення з 01.12.2020р. Наказом Департаменту охорони здоров`я Житомирської обласної державної (військової) адміністрації від 09.09.2024 року №169-ос ОСОБА_1 присвоєно 4 ранг державного службовця в межах категорії «Б» посад державної служби.
Приписами статті 3 Закону визначено коло осіб, на яких поширює свою дію цей Закон, зокрема підпунктом «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону передбачено його розповсюдження на державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування. Отже, ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані із корупцією, у тому числі за ч.2 ст. 172-6 КпАП України. Під службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, розуміються , зокрема, особи, посади яких належать до посад державної служби категорії «Б» (примітка до ст.51-3, ст.56 Закону).
Згідно частини 4 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції» у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання доходу, придбання майна або здійснення видатку на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу, придбання майна або здійснення видатку зобов`язаний повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства. Положення частини четвертої цієї статті застосовуються до суб`єктів декларування, які є службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, а також суб`єктів декларування, які займають посади, пов`язані з високим рівнем корупційних ризиків, відповідно до статті 51-3 цього Закону.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року становить 3028грн, отже станом на 1 січня 2025р. 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних громадян, дорівнює 151400грн.
Під час перевірки встановлено, що ОСОБА_1 14.05.2025 видав довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу, зареєстровану в реєстрі №136, якою уповноважив ОСОБА_2 продати за ціну та на умовах на свій розсуд будь-якій фізичній чи юридичній особі належну йому на праві приватної власності 1/2 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_2 .
Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 25.08.2025р., зареєстрований в реєстрі №1636, «Продавці» - ОСОБА_2 , яка діяла від власного імені та від імені ОСОБА_1 (на підставі вищезазначеної довіреності), передали у власність «Покупця», а остання прийняла кв. АДРЕСА_2 , і сплатила за нього оговорену грошову суму. Згідно п.2.1, п.2.2. Договору продаж квартири за домовленістю сторін вчинився за 1412244грн, які отримані «Продавцями» від «Покупця» до укладення договору, підписання договору є підтвердження факту одержання «Продавцями» по 706122грн кожним як повної оплати за продану квартиру.
Таким чином, ОСОБА_1 25.08.2025р. отримав дохід від продажу 1/2 частки квартири на суму 706122грн. Отже, був зобов`язаний протягом десяти днів подати повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, кінцевий строк подання 00 год 00 хв 05.09.2025р. (абзац 4, абзац 5 стор.4 протоколу).
У відповідності до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Згідно даних з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, ОСОБА_1 повідомлення про суттєві зміни подав лише 20.04.2026 року, тобто несвоєчасно.
З приводу несвоєчасності подачі електронної декларації ОСОБА_1 пояснив, що умислу скрити інформацію від НАЗК не мав, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Крім того, зазначив про необізнаність щодо факту продажу квартири. Про відчуження вказаного об`єкта йому стало відомо при поданні щорічної декларації за минулий рік, коли отримав інформацію про отримані доходи за 2025 рік. Факт, зафіксований податковими органами про отримання доходу від відчуження частки у майні, відобразив також в поданій щорічній декларації за минулий 2025 рік.
На підставі викладеного, ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що він у десятиденний термін до 05.09.2025 року не повідомив Національне агентство про дохід від відчуження частки майна в розмірі 706122грн, що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2025р.
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що дійсно в травні 2025р. дізнався, що колишня дружина хоче продати квартиру в АДРЕСА_3 , яка належала їм з 2007 року. Оскільки не міг особисто поїхати в м. Івано-Франківськ в зв`язку із зайнятістю по роботі, видав колишній дружині на її прохання довіреність строком на 2 роки на продаж даної нерухомості. Про факт продажу квартири в 2025 році йому відомо не було. Коштів від продажу квартири він не отримував. При отриманні з податкових органів довідки про доходи за 2025 рік для коректної подачі щорічної декларації йому стало відомо про факт продажу даної квартири та нарахування йому доходу. Після чого подав щорічну декларацію за минулий рік, а в подальшому декларацію про суттєві зміни в майновому стані, де вказав факт нарахованих як дохід коштів в розмірі 706122грн. При цьому стверджує, що квартира в АДРЕСА_3 фактично належала колишній дружині, він не цікавився долею цього майна, всі кошти за продаж квартири отримала колишня дружина. Стверджує, що будь-якого умислу скрити або приховати інформацію не мав, діяв добросовісно.
В адресованих суду письмових поясненнях додатково звертає увагу, що працівниками НАЗК складено протокол безпідставно, формально, без урахування суттєвих обставин. Так, управління належною в м. Івано-Франківськ квартирою, в тому числі оплати комунальних послуг, як у шлюбі, так і після його розірвання в 2021 році займалась колишня дружина ОСОБА_2 . Договір купівлі-продажу квартири було укладено без його присутності через декілька місяців після видачі довіреності. Про укладення правочину, про умови договору, ціну продажу колишня дружина не повідомляла, отримані кошти від продажу частки залишила у себе. Таку поведінку колишньої дружини пояснює тим, що після розірвання шлюбу вони майже не спілкуються, проживають окремо, жодних спільних справ не ведуть. 
Прокурор просила притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КпАП України, оскільки вважає, що в його діях вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією. Зазначає, що ОСОБА_1 не вжив заходів для подання повідомлення про суттєві зміни у майновому стані у встановлений законом строк, був зобов`язаний подати повідомлення з дня отримання ОСОБА_2 доходу від продажу квартири, оскільки у разі вчинення правочину повіреним в інтересах довірителя юридичні наслідки такого правочину виникають безпосередньо для довірителя.
За клопотанням особи, яка притягується до відповідальності, ОСОБА_1 судом було допитано свідка – ОСОБА_2 , яка повідомила, що дійсно є колишньою дружиною ОСОБА_1 . Розлучені з 2021 року, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Мають трьох дорослих спільних дітей. Свідок повідомила, що особисто займалась продажем квартири в м. Івано-Франківську, квартира юридично була оформлена по 1/2 частці на неї та на її чоловіка, хоча це фактично була її квартира, що отримана у власність за договором довічного утримання в 2007 році, яке здійснювала вона. Дійсно, зверталась до ОСОБА_1 з метою майбутнього продажу квартири, проте він повідомив, що займатись цим не буде, може видати довіреність на її ім`я. Така нотаріально засвідчена довіреність була отримана в травні 2025 року, а в серпні 2025р. вона від свого імені та від імені колишнього чоловіка як «продавців» здійснила продаж даної квартири за обумовлену в договорі суму. Грошові кошти отримала готівкою, кошти колишньому чоловіку не передавала, про угоду повідомила значно пізніше, отримані кошти одразу вкалала в купівлю нерухомості в м. Житомир. Повідомила, що не є державним службовцем, не є декларантом і їй невідомі нюанси декларування.
Заслухавши особу, яка притягається до відповідальності, свідка, висновок прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання доходу, придбання майна або здійснення видатку на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу, придбання майна або здійснення видатку зобов`язаний повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства. Положення цієї частини цієї статті застосовуються до суб`єктів декларування, які є службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, а також суб`єктів декларування, які займають посади, пов`язані з високим рівнем корупційних ризиків, відповідно до статті 51-3 цього Закону.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум працездатних осіб з 1 січня 2025 року встановлено 3028 грн. Таким чином, 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб, з 1 січня 2025 року дорівнює 151400 грн.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01.12.2020 року переведено на посаду заступника директора Департаменту – начальника управління реформ і розвитку медичної допомоги населенню Департаменту охорони здоров`я Житомирської обласної державної адміністрації (наказ директора Департаменту охорони здоров`я Житомирської обласної державної адміністрації №259-ос від 30.11.2020 року). Наказом т.в.о. директора Департаменту охорони здоров`я Житомирської обласної державної (військової) адміністрації №169-ос від 09.09.2024 року ОСОБА_1 присвоєно 4 ранг державного службовця в межах посад державної служби категорії «Б» з 04.09.2024р. Отже, ОСОБА_1 є особою, на яку поширюється дія підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».
Як убачається з матеріалів справи і не заперечується учасниками, 14.05.2025р. в м. Житомирі за реєстровим №136 приватним нотаріусом Заріцькою Є.О. було посвідчено довіреність, якою ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_2 продати за ціну та на умовах на свій розсуд будь-якій фізичній або юридичній особі належну йому на праві власності 1/2 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_2 . Довіреність видана строком на 2 роки (а.с. 29, 62).
25.08.2025р. в м. Івано-Франківськ між ОСОБА_2 , яка діяла від власного імені та від імені ОСОБА_1 на підставі довіреності, посвідченої в м. Житомирі 14.05.2025р. реєстровий №136, як «Продавцями» та покупцем було укладено договір купівлі-продажу квартири від АДРЕСА_2 , зареєстрований в реєстрі №1636. Квартира, що відчужується, належала «Продавцям» в рівних частках, по 1/2 на підставі договору довічного утримання від 19.10.2007р.
Згідно пунктів 2.1, 2.2. Договору продаж квартири за домовленістю сторін вчинився за 1412244грн, які отримані «Продавцями» від «Покупця» до укладення договору, підписання договору є підтвердженням факту одержання «Продавцями» від «Покупця» по 706122грн кожним як повної оплати за продану квартиру.
Від імені обох «Продавців» – власників квартири договір купівлі-продажу від 25.08.2025р. підписано ОСОБА_2 (а.с.30). При цьому пояснення ОСОБА_1 про те, що в м. Івано-Франківську в день укладення договору купівлі-продажу 25.08.2025р. він не перебував додатково підтверджується і долученою НАЗК до протоколу відомістю про надання відпусток (відпустки в серпні 2025р. відсутні), а також табелем обліку робочого часу за серпень 2025р., де 25.08.2025р. значиться робочим днем ОСОБА_1 (8).
Факт розірвання шлюбу в 2021 році між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , факт окремого їх проживання ніким з учасників справи не заперечувався і під сумнів не ставився.
Згідно даних з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, ОСОБА_1 повідомлення про зміни у майновому стані опублікував 20.04.2026, тобто після спливу десятиденного строку з моменту продажу довіреною особою належної йому частки майна - квартири. Ці обставини підтвердив у судовому засіданні і сам ОСОБА_1 . 
Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого статтею 172-6 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.
Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Диспозиція ч. 2 ст. 172-6 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за порушення у вигляді неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.
Склад адміністративного правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.
Суб`єктивна сторона зазначеного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого та непрямого умислу, а саме: особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає настання суспільно небезпечних наслідків та бажає їх настання, або свідомо припускає їх настання.
Згідно з роз`ясненнями, які викладені у п. 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» вих. №223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 року, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Також, на умисну форму вини, а також наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, як на обов`язкові ознаки корупційного правопорушення звертає увагу Конституційний Суд України в рішенні від 06 жовтня 2010 року (справа №1-27/2010).
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Як прямо вбачається із сформульованої в протоколі фабули обвинувачення, останнім днем подачі ОСОБА_1 повідомлення про суттєві зміни в майновому стані з дня отримання доходу НАЗК вважає дату 04.09.2025р. Проте, в ході судового розгляду не надано беззаперечних доказів твердження про обізнаність станом на 25.08.2025р. ОСОБА_1 про факт укладення 25.08.2025р. від його імені, в тому числі, договору купівлі-продажу 1/2 частини квартири. Не надано і доказів факту отримання ним 25.08.2025р. від довіреної особи ОСОБА_2 грошових коштів в розмірі 706122грн. Разом з тим, стороною захисту ці твердження протоколу спростовані показаннями допитаного свідка, не довіряти показанням якої суд підстав не вбачає. Пояснення ОСОБА_1 , надані Національному агентству з питань запобігання корупції до складання протоколу, але після подання на сайті НАЗК відповідної декларації, та пояснення, надані безпосередньо в суді, є послідовними і прокурором не спростовані.
За наведених вище обставин, з точки зору достатності доказів, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять тієї сукупності доказів, яка б усунула обґрунтований сумнів щодо доведеності наявності в діянні ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення саме за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, отже усі сумніви і припущення стосовно наявності в його діях складу адміністративного правопорушення повинні бути визнані та витлумачені на його користь.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до твердого переконання, що в діях ОСОБА_1 не міститься склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.172-6 КУпАП. У відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.ст.283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про запобігання корупції», -

ПОСТАНОВИВ :
Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-6 КпАП України закрити за відсутністю в його діях складу зазначеного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира протягом десяти днів з дня її винесення.

Cуддя Л. С. Шимон