Справа №613/2505/25 Провадження № 2/613/371/26 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2026 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Сеник О.С.,
за участю секретаря судового засідання Дегтяр А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богодухові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу № 613/2505/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Кошельок» звернулось до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1 , у якому просить: 1) стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВ «Кошельок» (код ЄДРПОУ 40842831) заборгованість за кредитним договором № 3290504208-373241 від 16.06.2021 у розмірі 13527,00 грн, яка складається з: 4050,00 грн - заборгованість за сумою кредиту, 9477,00 грн - заборгованість за відсотками за користування позикою; 2) стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВ «Кошельок» (код ЄДРПОУ 40842831) суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 16.06.2021 року між ТОВ «Кошельок» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (https://koshelok.ua/) укладено договір № 3290504208-373241 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, на умовах строковості, зворотності, платності, за яким відповідачка зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов та правил, зазначених у договорі.
Зазначив, що порядок укладення договору позики на умов кредиту, закріплений у Правилах оформлення кредиту ТОВ «Кошельок», передбачає, у т.ч. створення клієнтом заявки на отримання кредиту, отримання клієнтом дзвінку від співробітника ТОВ «Кошельок», проходження ним перевірки, надання сканкопій паспорту та ідентифікаційного коду, отримання рішення кредитора про надання кредиту, після чого отримує доступ до особистого кабінету з гіперпосиланням на оферту, яка є комерційною пропозицію в розумінні ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», самостійне внесення клієнтом до інформаційно-телекомунікаційної системи номеру власної банківської картки, на яку він бажає отримати кредиту, після прийняття клієнтом оферти отримує на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор, за допомогою якого підписує договір, в автоматичному режимі отримує договір на електронну пошту, а ІТС кредитора автоматично направляє кошти за реквізитами, вказаними клієнтом. 
Зазначив, що без отримання SMS-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на веб-сайт кредитора до особистого кабінету, без отримання SMS-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, кредитний договір між ТОВ «Кошельок» та ОСОБА_1 не був би укладений, а кредитні кошти не були би перераховані відповідачці. 
На виконання зазначених вимог ОСОБА_1 було надано одноразовий ідентифікатор -8076- для підписання кредитного договору 3290504208-373241 шляхом направлення позичальнику на номер телефону НОМЕР_2 , вказаний позичальником при реєстрації в особистому кабінеті, SMS-повідомлення що підтверджується Візуальною формою послідовності дій клієнта. Відповідно до умов кредитного договору, ТОВ «Кошельок» було надано відповідачці кредит на наступних умовах : сума кредиту - 4050,00 грн, початковий строк кредитування (лояльний період) - 18 днів, дисконтна відсоткова ставка - 2,00% на добу на строк лояльного періоду, базова процентна ставка - 2,2% на добу за продовжений строк користування кредитом. Можливість продовження строку кредитування, у разі продовження користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення лояльного періоду, на строк не більше 90 днів після закінчення лояльного періоду (у даному випадку - з 04.07.2021 по 01.10.2021), передбачена пунктами 3.5, 3.6, 3.7 договору (розділ 4 паспорту кредиту). Зазначена умова була погоджена позичальником під час підписання договору.
Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору, та перерахував грошові кошти на банківську картку № НОМЕР_3 , яку ОСОБА_1 вказала в особистому кабінеті. 
На момент подання даної позовної заяви у позичальника виникла заборгованість по сплаті кредиту та відсотків за користування позикою у розмірі 13527,00 грн, у т.ч. за сумою кредиту - 4050,00 грн, за відсотками - 9477,00 грн. До теперішнього часу Боржник свої зобов`язання за Кредитним договором № 3290504208-373241 від 16.06.2021 не виконала, суми кредиту та відсотків не сплатила, що зумовило звернення ТОВ «Кошельок» до суду з даним позовом.
Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 05.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено у справі судове засідання. 
19.01.2026 представником відповідачки було подано відзив на позов, у якому зазначено, що наявний в матеріалах справи кредитний договір не містить підписів сторін. Позивачем не надано доказів того, що відповідач здійснив дії, направлені на укладення договору в електронній формі (зареєструвався в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача, створив особистий кабінет, отримав оферту та ознайомився з нею, отримав повідомлення з одноразовим ідентифікатором, ввів цей одноразовий ідентифікатор в ІТС позивача, використав його для підписання договору № 3290504208-373241 від 16.06.2021). Зокрема, позивач не вказує, яким чином був надісланий та отриманий одноразовий ідентифікатор. Вказує, що наявна в матеріалах справи роздрукована копія договору не є електронним документом в розумінні ст.ст.5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та не є належним доказом укладення договору між ТОВ «Кошельок» та ОСОБА_1 , оскільки не містить електронного підпису сторін.
Отже, позивачем не доведено ані факту укладення договору № 3290504208-373241 від 16.06.2021, ані факту ознайомлення відповідачки з його умовами, ані факту зарахування коштів на платіжну картку, що належить саме відповідачці. 
Враховуючи викладене, стверджує, що між сторонами не було погоджено розміру та умов надання і повернення грошових коштів, а також сплати процентів та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань, а отже, позовні вимоги є необґрунтованими.
Крім того, вказує, що договір позики вважається укладеним з моменту передачі грошових коштів, проте, позивачем не надано жодного доказу перерахування ОСОБА_1 коштів та доказів наявності заборгованості та її розміру, якими в розумінні ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» можуть бути виключно первинні документи. Наданий позивачем лист АТ «ТАСкомбанк», на думку представника відповідачки, не є таким доказом, оскільки не передбачений зазначеним Законом та не відповідає його вимогам, а також не містить інформації, яка б дала можливість ідентифікувати особу отримувача коштів (ПІБ, ІПН тощо). 
Вважає, що проведені позивачем розрахунки заборгованості не відповідають вимогам закону та сталої судової практики Верховного Суду, оскільки за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч.1 ст.1048 ЦК України як плата за надану позику, а після прострочення - річні проценти відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України як міра відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до п.2.1 договору строк кредитування становить 18 днів, а загальна вартість кредиту - 5508,00 грн.
Стверджує, що заявлені витрати на правничу допомогу не є співмірними з ціною позову та/або значенням справи для сторін, складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим на їх виконання. Ця судова справа не є надто складною для представника позивача, оскільки є типовою. Детальний опис робіт та акт про підтвердження надання правничої допомоги не містить жодної інформації щодо особи, по якій надавалась правнича допомога, отже, позивачем не доведено, що витрати на правничу допомогу, які він просить стягнути з відповідачки, понесені саме під час підготовки позову до ОСОБА_1 .. При цьому, такі витрати становлять більше половини заявленого боргу, що не відповідає принципу розумності. 
Враховуючи викладене, представник відповідача у відзиві просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності.
Відповідачка в судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, клопотання про відкладення судового засідання не подала.
Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. 
Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути клопотання представника відповідача за відсутності сторін та їх представників. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 
З матеріалів справи судом встановлено, що 16.06.2021 між ТОВ «Кошельок» та ОСОБА_1 було укладено договір № 3290504208-373241 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 
Відповідно до п. 1.1 Договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у сумі 4050,00 грн на засадах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим Договором. 
Відповідно до п.п. 2.1-2.2 Договору кредит надається строком на 18 днів, (далі «Лояльний період») початком якого є дата підписання Договору, а закінченням є дата зарахування на поточний рахунок Кредитодавця. Сторони погодили, що встановлений в п. 2.1 Договору строк Лояльного періоду може бути продовжено Позичальником, шляхом оплати ним протягом Лояльного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування Кредитом. Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення строку, визначеного п.2.1 договору.
Згідно з п.3.1 договору проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом. Погашення кредиту та процентів здійснюватиметься згідно з графіком платежів, що є Додатком до договору (п.3.3).
Разом з тим, згідно з п.3.4 договору, відповідно до вимог ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» сукупна вартість кредиту для позичальника (у процентному значенні та у грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх пов`язаних послуг, за умови дотримання позичальником графіку розрахунків, становить 5589 грн, або 138% від суми отриманого кредиту, та включає в себе проценти за користування кредитом 1539 грн, або 38% від суми кредиту. 
Згідно з п. 3.5 Договору сторони погоджуються, що у випадку користування Кредитом з боку Позичальника більше за визначений Лояльний період, встановлений п. 2.1 Договору або додатковими угодами між Сторонами, зобов`язання Позичальника за цим Договором продовжуються на весь період користування Кредитом, при цьому у випадку, якщо встановлена п. 3.4 цього Договору Процентна ставка менша ніж 2 (два) відсотки від суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, то правила нарахування процентів за Процентною ставкою визначеною п.3.4 Договору скасовуються з моменту початку їх застосування і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за понадстрокове користування Кредитом, а саме 2% за кожен день користування Кредитом, починаючи з дати укладення Договору і до дня повного повернення Кредиту.
Факт користування кредитом після закінчення лояльного періоду користування кредитом є відкладальною обставиною в розумінні ст.212 ЦК України, що має наслідком продовження строку користування кредитом на наступних умовах : зобов`язання щодо повернення основної суми переносяться на наступний день після закінчення лояльного періоду, але не більше ніж на 90 днів після закінчення лояльного періоду. З наступного дня після закінчення Лояльного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 730 процентів річних, що становить 2% в день від суми одержаного кредиту за кожен день користування ним (п.п.3.6-3.8 договору).
Згідно з п.9.1 договору цей договір є електронним документом, створеним і збереженим в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця; вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами власних обов`язків за цим договором. 
Згідно п. 9.5 Договору, сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості електронного підпису позичальника буде використовуватись одноразовий ідентифікатор, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію».
Згідно з графіком розрахунків датою повернення кредиту є 03.07.2021, сума нарахованих процентів - 1458,00 грн, всього до сплати - 5508,00 грн. 
Як вбачається з візуальної форми послідовності дій Клієнта ОСОБА_1 щодо укладення електронного Договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 3290504208-373241 від 16.06.2021 в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Кошельок», відповідачці було направлено СМС-повідомлення з одноразовим ідентифікатором - 8076 - для підписання зазначеного договору на номер телефону НОМЕР_4 , вказаний ОСОБА_1 під час реєстрації в особистому кабінеті 18:35 год. 16.06.2021. Зазначений одноразовий ідентифікатор введено 16.06.2021 о 18:53 год., внаслідок чого договір умови оферти було акцептовано клієнтом, договір було підписано. Крім того, з вказаної візуальної форми послідовності дій Клієнта ОСОБА_1 вбачається, що направленню одноразового ідентифікатора передувало надання клієнтом о 18:34 год. платіжної картки для отримання коштів. 
Крім того, суд зауважує, що до договору позивачем додано особисту фотографію ОСОБА_1 з власним паспортом громадянина України серії НОМЕР_5 , виданого 03.09.2016, серія та номер якого співпадають із реквізитами паспорту позичальника, зазначеними у договорі позики № 3290504208-373241 від 16.06.2021.
Вказана обставина підтверджує факт направлення такої фотографії саме відповідачкою на адресу ТОВ "Кошельок".
При цьому, фотографія не містить відомостей про дату видачі паспорту, проте, у договорі ця дата зазначена, що виключає можливість введення реквізитів паспорту з фотографії сторонньою особою. 
Враховуючи викладене, суд відхиляє доводи відповідачки про те, що позивачем не доведено факту акцептування ОСОБА_1 оферти та факту підписання нею договору, оскільки без отримання SMS- повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на веб-сайт кредитора до особистого кабінету, без отримання SMS повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, та без направлення відповідачкою фотографії з власним паспортом кредитний договір між ТОВ «КОШЕЛЬОК» та ОСОБА_1 не був би укладений, а кредитні кошти не були би перераховані відповідачці.
Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 07.10.2020 по справі 127/33824/19. 
Відповідно до повідомлення АТ «ТАСкомбанк» від 11.11.2025 № 47901/80, 16.06.2021 о 18:53 год. АТ «ТАСкомбанк» в рамках договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам було здійснено переказ грошових коштів від ТОВ «Кошельок» на рахунок одержувача на платіжну картку НОМЕР_6 на суму 4050,00 грн (TSK_ID 109449, код авторизації 491393).
Згідно з повідомленням ТОВ "ТАС ЛІНК» 16.06.2021 о 18:53 год. було проведено успішне зарахування кредитних коштів у розмірі 4050,00 грн на банківську картку № НОМЕР_6 , опис замовлення - видача кредитних коштів за договором займу № 3290504208-373241). 
Відповідно до детального розрахунку заборгованості за договором № 3290504208-373241 від 16.06.2021 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, доданого до позовної заяви, заборгованість ОСОБА_1 складає 13527,00 грн, яка складається з: 4050,00 грн - заборгованість за кредитом, 9477,00 грн - заборгованість за відсотками.
При цьому, як вбачається зі змісту розрахунку, за період з 16.06.2021 по 03.07.2021 включно (протягом 18 днів Лояльного періоду) відповідачці нараховувались відсотки за ставкою 2% в сумі 81,00 грн на день, всього на суму 1458,00 грн, за період з 04.07.2021 по 01.10.2021 включно (90 днів після закінчення Лояльного періоду) - за ставкою 2,2% в сумі 89,10 грн на день, всього на суму 8019,00 грн. 
Жодного платежу на погашення кредиту ОСОБА_1 не здійснювала. 
Наявність заборгованості за кредитним договором зумовила звернення ТОВ «Кошельок» до суду за захистом своїх прав. 
Статтею 634 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. 
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. 
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. 
Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. 
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. 
Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. 
Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору. 
Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. 
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. 
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. 
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. 
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. 
Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. 
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. 
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. 
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. 
Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. 
Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. 
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. 
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. 
За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. 
Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. 
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 
Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. 
Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. 
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. 
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що між ТОВ «Кошельок» та ОСОБА_1 16.06.2021 було укладено договір № 3290504208-373241 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту в електронній формі. 
Доводи представника відповідача про те, що договір не містить електронного підпису відповідачки, спростовуються фактом направлення їй одноразового ідентифікатора, який є аналогом електронного цифрового підпису в силу Закону України "Про електронну комерцію" та використання якого передбачено п.9.5 договору позики. 
Кредитодавець ТОВ «Кошельок» умови договору позики виконав належним чином, надавши відповідачці кошти шляхом перерахування на картковий рахунок грошових коштів в розмірі 4050,00 грн. Однак, відповідачка ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконала, у визначений договором строк погашення заборгованості за кредитним договором не здійснила, внаслідок чого у відповідачки перед позивачем склалася заборгованість, у т.ч. за тілом кредиту - 4050,00 грн, та по сплаті відсотків за користування кредитом.
Доказів сплати коштів на адресу кредитора ТОВ «Кошельок» відповідачкою не надано. 
Надаючи оцінку доводам представника відповідачки про неправомірність нарахування процентів після закінчення строку кредитування (18 днів), суд зазначає, що електронним договором № 3290504208-373241 від 16.06.2021 прямо передбачено можливість нарахування відсотків за користування кредитом після закінчення Лояльного періоду, але не більше 90 днів. 
З огляду на викладене, суд відхиляє посилання представника відповідача про безпідставне нарахування відсотків поза межами строку кредитування. 
Разом з тим, суд зауважує, що договором № 3290504208-373241 від 16.06.2021 передбачений єдиний розмір відсоткової ставки - 2% від суми позики на день (як протягом Лояльного періоду, так і після його закінчення).
Іншого розміру ставки, зокрема, розміру 2,2% на день після закінчення Лояльного періоду, договором не перебачено. 
Враховуючи викладене, відсотки протягом 18 днів Лояльного періоду та протягом 90 днів після його закінчення мали нараховуватися за ставкою 2% на день від суми отриманої позики, що складає 81,00 грн на день. 
Отже, з урахуванням невнесення відповідачкою будь-яких платежів на виплату позики, загальний розмір процентів, що підлягають сплаті за договором, становить 8748,00 грн (81,00 грн*108 днів = 8748,00 грн). 
Однак, як вбачається зі змісту розрахунку, за період з 16.06.2021 по 03.07.2021 включно (протягом 18 днів Лояльного періоду) відповідачці нараховувались відсотки за ставкою 2% в сумі 81,00 грн на день, всього на суму 1458,00 грн, за період з 04.07.2021 по 01.10.2021 включно (90 днів після закінчення Лояльного періоду) - за ставкою 2,2% в сумі 89,10 грн на день, всього на суму 8019,00 грн. 
Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кошельок» підлягає стягненню заборгованість у сумі 12798,00 грн, у т.ч. за сумою позики - 4050,00 грн, за відсотками - 8748,00 грн, а відтак, позов підлягає частковому задоволенню. 
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. 
Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. 
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Враховуючи висновок суду про задоволення позовних вимог на 94,61%, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2291,83 грн (2422,40 грн*94,61%). 
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. 
Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Згідно ч.5 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
В обґрунтування розміру понесених позивачем ТОВ «Кошельок» витрат на правничу допомогу у розмірі 10000 грн до матеріалів справи надано копії наступних документів: 
- договір про надання правничої (правової допомоги) від 12.02.2025, укладений між ТОВ «Кошельок» та Адвокатським бюро «Герман Гурський та партнери»; 
- додаток від 24.11.2025 до договору про надання правової допомоги від 12.02.2025, за яким виконавець АБ «Герман Гурський та партнери» зобов`язується надати замовнику ТОВ «Кошельок» наступну правову допомогу: оформлення документів щодо надання правової допомоги (додаток до договору про надання правової допомоги) за 30 хв. 1000,00 грн, збір та аналіз доказів, формування правової позиції, визначення підсудності справи та платіжних реквізитів для сплати судового збору за 1 год. 2000,00 грн, складання позовної заяви за 2 год. 4000,00 грн, формування додатків (доказів) до позовної заяви за 1 год. 2000,00 грн, відправка позову стороні, до суду, формування матеріалів адвокатського досьє по справі - за 30 хв. 1000,00 грн. Разом надано послуги правової допомоги на загальну суму 10000,00 грн.. Розмір гонорару (винагороди) виконавця підлягає сплаті замовником виконавцю не пізніше 10 банківських днів від дати винесення судом рішення, але не раніше повідомлення адвокатом про даний факт;
- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДН № 5506 на ім`я Гурського Германа Юрійовича. 
При розгляді справи «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04) ЄСПЛ зазначив, що при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим. 
Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). 
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим. 
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123- 130 ГПК України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. 
Отже, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги. 
Надаючи оцінку запереченням відповідача проти заявлених позивачем вимог щодо стягнення з ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в сумі 10000,00 грн, суд зауважує, що Додаток від 24.11.2025 до договору про надання правничої допомоги дійсно не містить ПІБ або РНОКПП відповідачки. Проте, факт подання до суду даної позовної заяви в системі «Електронний суд» саме адвокатом Гурським Г.Ю. підтверджується матеріалами справи.
Зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, суд погоджується з доводами представника відповідачки про те, що розмір пред`явлених ТОВ «Кошельок» до відшкодування витрат на надання йому правової допомоги є завищеним щодо іншої сторони спору. 
Враховуючи складність справи, яка не є складною, входить до категорії справ з усталеною судовою практикою, складність виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. 
Керуючись ст.ст. 4, 10-13, 76-81, 137, 141, ч.1 ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст.263-266, 268, 273-279, 354, 355 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» заборгованість за договором №3290504208-373241 від 16.06.2021 у розмірі 12798,00 грн (дванадцять тисяч сімсот дев`яносто вісім грн. 00 коп.), витрати по сплаті судового збору у розмірі 2291,83 грн (дві тисячі двісті дев`яносто одна грн. 83 коп.) та витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн (три тисячі гривень).
В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач : Товариство з обмеженою відповідальністю «Кошельок», адреса місцезнаходження: 08135, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Чайки, вул. Антонова, буд. 8А, код ЄДРПОУ 40842831.
Відповідач : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою : АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 . 

Суддя          О.С. Сеник